116 



forde han dessutom under samma rubrik ett 20 sidor langt ut- 

 drag ur Filosofiska fakultetens i Upsala protokoll, motiverande 

 detta med orden »da dess innehall ar botaniskt och det hufvud- 

 sakligen och pa ett hogst ovanligt satt sysselsatter sig med 

 professorn i botaniken vid Helsingfors Universitet». Proto- 

 koUet gallde befordringsfragan i Upsala och utfylldes till va- 

 sentlig del af det yttrande som professorn i geologi och mineralogi 

 Ed YARD Walmstedt darvid afgaf. Efter att hafva gifvit ett 

 vackert erkannande at docenten Zetterstedts specimen Re- 

 visio Grimmiearu^n Scandinavice nagelfor han mycket strangt 

 med Fries' ofvannamnda arbete, i hvilket Nylander enUgt 

 hans mening behandlades pa ett opassande och orattvist satt. 

 »Allt visar, sa sade han, att magister Fries, mahanda med minne 

 af en forutgangen vetenskapUg strid, sokt sak med professor 

 Nylander». Att NyIvAnder sjalf icke statt frammande for 

 detta utlatande kan man se af Zetterstedts bref till honom, 

 och offentliggorandet af detta aktstycke med dess forringande 

 af Fries' fortjanst afsag naturligtvis att i konkurrensen under- 

 stodja Zetterstedt, hvilket Nylander afven pa annat satt 

 sokte gora, genom intyg fran utlandska bryologer och genom 

 sin of van omtalade vikariatsplan. Verkan var dock rent mot- 

 satt den asyftade. Pa forsta forslagsrummet till tjansten upp- 

 forde Konsistoriet med alia roster, utom tva, Fries som ocksa 

 utnamndes. Att Nylander kunde falla pa den iden att i Sall- 

 skapets Notiser infora dyhka polemiska uttalanden visar hans, 

 i betraktande af hans stora begafning hogst markvardiga, brist 

 pa takt och formaga att umgas med manniskor, en brist som 

 gjorde allt samarbete med honom i langden omojhgt. 



I anledning af dessa tvenne meddelanden afvensom tidigare 

 polemiska utfall i Lichenes Scandinavice sammanskref adjunk- 

 ten Fries ett »Genmale» som han lat trycka och hvilket han 

 anholl att genom Sallskapets forsorg matte utdelas till dem 

 som erhalHt de ifragavarande haftena af Notiserna, alldenstund, 

 som han sade desse kritiker, »om de vore sanna, utan tvifvel 

 skulle komma mig att framsta infor namnda tidskrifts lasare 

 ej blott som en oduglig forfattare utan afven rent af sasom en 

 foraktUg och ohederlig manniska». I sitt svar framholl Sail- 



