166 



fran sin professur, gatt i fuUbordan, att det nya museet skulle 

 komma till stand till hundraarsdagen 1921. Nu vagar val ingen 

 profetera, knappast hoppas. 



Den forestallningen ar ganska allman att de samlingar af 

 inhemska djur och vaxter som nu vid Universitetet finnas aro 

 ett verk af Societas pro Fauna et Flora Fennica. Men detta ar 

 icke alldeles riktigt. Vi sago tidigare att en del samlingar blif- 

 vit grundlagda pa sidan om Sallskapet. Senare har Universi- 

 tetet sjalf genom kop och genom understod for exkursioner 

 bidragit till museernas tillvaxt, och for en mangd af de landsman 

 som med gafvor af naturforemal ihagkommit samlingarna har 

 det icke spelat nagon rol att ett dylikt sallskap funnits: de hafva 

 gifvit sina bidrag till Universitetet. Men det skall dock alltid 

 erkannas att Sallskapet om dessa samlingar haft en stor och 

 ofvervagande fortjanst. Sadana samlingarna nu foreligga, kan 

 det utan forhafvelse om dem sagas att de fullval tala jamforelse 

 med dem som i andra lander finnas. 



Men dessa samlingar kunna forstoras. Det mest bestaende 

 af det som genom Sallskapet utrattats finnes nedlagdt i dess 

 skrifter. Det ar en aktningsbjudande rad sadana som Sall- 

 skapet vid fyllda etthundra ar kan uppvisa: 13 haften Notiser, 

 47 haften Meddelanden, 50 tomer Acta om sammanlagdt unge- 

 far 37 000 sidor. De vittna om mycket arbete, och det mesta af 

 detta arbete har utforts under de senaste f emtio aren. Sall- 

 skapet sasom sadant kan icke tillskrifva sig mycken fortjanst 

 af det goda och dugande som har finnes nedlagdt, darfor ha vi 

 att tacka de enskilda handlingskraftiga mannen, men genom 

 att sluta tillsamman dem som arbetat for Fauna och Flora 

 Fennica har Sallskapet blifvit en makt, som framjat de enskil- 

 das arbeten och som gagnat bade vetenskapen och fosterlandet. 



Innehallet i dessa skrifter ar i hog grad vaxlande, fran sa- 

 dant som har ett uteslutande lokalt intresse till sadant som af 

 alia fackman i den vetenskapliga varlden ar kandt och varderadt: 

 Nylanders och Vainios lichenologiska arbeten, HuLTS vaxt- 

 geografiska skrifter, Kihlmans arbete om den arktiska vaxt- 

 igheten, for att namna nagra exempel. 



