169 



och sedan dess hafva Sallskapets piiblikationer varit fordelade 

 pa dessa tva serier. Den formella forandringen vidtogs dock 

 att den latinska benamningen Societas pro Fauna et Flora Fen- 

 nica kom till anvandning i titeln for begge serierna, ocksa den 

 svenska; fran liosten 1876 anvandes den ocksa i protokollen 

 och hade salunda blifvit Sallskapets officiella namn, utan att 

 nao-ot formligt beslut darom finnes antecknadt. Betraffande 

 de principer som vid fordelningen skulle foljas finnes i proto- 

 kollen intet annat antecknadt an for den 6 mars 1875 att fler- 

 talet af utskottets medlemmar voro af den asikt »att ej allenast 

 afhandlingarnas innehall och det amne de behandla, utan afven 

 deras langd samt, enligt ordforandens asikt, sprak vore de 

 faktorer, som harvid borde tagas i betraktande, salunda att 

 af for ofrigt likartade afhandlingar en langre komme att in- 

 foras i Akterna, en kortare ater i Meddelandena, ja att till och 

 med tillagg till en uti de forra publicerad afhandling kunde i 

 de senare erhalla plats». Under tidernas lopp har uppfattningen 

 mycket vaxlat af hvad som skulle foras till den ena, hvad till 

 den andra serien. Att doma af namnen hade man vantat att 

 Meddelandena skulle innehalla mindre afhandlingar och notiser 

 af ofvervagande lokal art, medan de afhandlingar som kunde 

 rakna pa ett allmannare intresse afven af utlandska forskare 

 skulle inga i Acta. De forsta atta tomerna af Acta motsvara 

 fullkomhgt denna distinktion, men nagon tid efter professor 

 LiNDBERGS dod (1889) inforas i Acta afhandlingar af alldeles 

 lokalt intresse, sasom vaxtforteckningar ofver en socken, eller 

 af obetydligt omfang, sasom beskrifningar af en ny art. En 

 omstandighet som i vissa fall torde varit utslaggifvande var 

 den att i en afhandhng skulle inga en tafia; en sadan ansags 

 vara alltfor dyrbar for att undangommas i Meddelandena. Pa 

 grund af denna uppfattning trycktes Hisingers Remarquahle 

 variete du Nuphar luteum (L.), som icke upptog mer an en tryck- 

 sida, i Acta, medan t. ex. flere af HuLTS betydande, pa svenska 

 skrifna afhandlingar fingo plats i Meddelandena. 



Utgifvandet af skrifterna alag som vi hafva sett Trycknings- 

 kommitten, senare Bestyrelsen. Den sakliga granskningen af 

 manuskripten verkstalldes af fackmannen inom densamma, 



