170 



som val ocksa underhandlade med forfattarena om eventuella 

 andringar. Men ordforanden var den egentliga redaktoren. En- 

 ligt traditionen fran Nylanders tid ansago sig bade Lindberg 

 och Palmein bora svara for korrekturlasningen; med aldre 

 forfattare var detta en formalitet, men med yngre och ovana 

 blef arbetet stundom ratt betungande. Nagon ersattning har- 

 for kom icke i fraga, och ratt ofta torde ocksa en enkel tack- 

 sagelse ha utebhfvit af dem som blifvit hulpna; det betraktades 

 en gang for alia som en naturlig och sjalf fallen sak att detta 

 alag ordforanden. En lattnad afsags att bereda honom, da 

 doktor K1HI.MAN sammanskref nagra praktiska rad till vag- 

 ledning vid affattandet af manuskript; dessa trycktes 1897 

 och tillhandahollos vederborande. Ocksa pa annat satt hade 

 en lattnad beredts honom, da utgifvandet af Sallskapets Med- 

 delanden ofvertogs af vice-ordforanden professor Elfving, 

 som ombesorjde haftena 19 — 27 med bitrade af doktor E. Reuter. 

 Haftena 28 — 30 redigerades af Sallskapets sekreterare Arrhe- 

 Nius och NordenskioIvD, bitradda af E. Reuter, det 31 af 

 sekreteraren Federeey, som darfor erhoU ett arvode af 250 

 mark. Fran och med haftet 32 har utgifvandet af denna skrift- 

 serie omhanderhafts af dr Hayren mot arvoden som, liksom 

 andra afloningar i samhallet, smaningom stigit. 



Redogorelserna for forhandlingarna vid motena infordes 

 ganska oregelbundet i Sallskapets Meddelanden sa att de ofta 

 forst efter flere ar framtradde i tryck. Da professor Ei^fving 

 ar 1892 ofvertog utgifvandet af Meddelandena, inforde han den 

 anordning som sedan blifvit bestaende, att arligen ett hafte ut- 

 gafs, upptagande forhandlingarna under det senaste verksam- 

 hetsaret jamte dartill sig slutande mindre afhandlingar. Hvarje 

 hafte afslutades med »t)bersicht der wichtigeren Mitteilungen». 

 Till en borjan hade redogorelserna for forhandlingarna endast 

 upptagit det som hade vetenskapligt intresse, men efter hand 

 utvidgades de till att gifva en fullstandig bild af forhandlingarna 

 med deras lopande arenden af olika slag. Dessa redogorelser 

 visade en stark benagenhet att svalla ut, ity att den praxis 

 utbildade sig att i stallet for korta sakliga referat af de veten- 

 skapliga meddelandena, hvilka icke alltid voro latta att astad- 



