174 



forsta upplagan, skulle bekostas af Universitetet, hvartill Kon- 

 sistoriet bifoll. I november 1869 gjorde professor Malmgren 

 en interpellation huruvida nagot blifvit tillgjordt till saken 

 och om man kunde hoppas att arbetet skulle bli fardigt inom 

 lasearet. Da ordforanden upplyste att till foljd af det dryga 

 arbetet vid granskningen, sarskildt af de lagre vaxterna, det 

 ej sa snart torde blifva fardigt, foreslog Malmgren tillsattandet 

 af en kommitte som skulle vidtaga atgarder for arbetets verk- 

 stallande. I anledning haraf anfortrodde Sallskapet utarbetandet 

 af den nya upplagan at en kommitte bestaende af professorerna 

 LrNDBERG och Malmgren, doktorerna Karsten och S^lan, 

 magistrarna Norrlin och Brenner, med ratt for dem att ad- 

 jungera bitraden, och emotsag Sallskapet redan pa nasta mote 

 ett forslag i saken. Da detta framlades, beslot Sallskapet, 

 med frangaende af det forra beslutet, att anfortro utgifvandet 

 at en enda person, doktor S^ean, med ratt for honom att 

 anlita medhjalpare. Vidare beslots, dock med reservation af 

 magister Brenner, att De CandoleeS system skulle anvandas, 

 icke det modifierade Fries'ska, som i forsta upplagan. Gransen 

 for det finska floraomradet skulle dragas i hufvudsak pa samma 

 satt som a kartan i den tidigare upplagan. I norr anslot sig 

 gransen dock tamligen noga till den politiska sa att af norskt 

 omrade endast kuststrackan vid Waranger-fjord annekterades. 

 I oster bibeholls Svir, Onega, Vigsjon och Vigfloden samt Hvita 

 hafvet som grans, Enontekis-trakten, hvilken salunda komme 

 att uteslutas fran det finska flora-omradet, borde likval, da dess 

 flora var ganska val representerad i samlingen, — man torde 

 erinra sig 1867 ars expedition till denna nejd — upptagas under 

 namn af Muonio Lappmark. Hela det finska floraomradet 

 skulle uppdelas i 19 provinser mot 14 tidigare; de fem nya hade 

 tillkommit genom att Tavastland och Savolaks uppdelats i en 

 nordlig och en sydlig provins samt att Kemi Lappmark, Kajana 

 Osterbotten och Onega Karelen utbrutits. Granserna mellan 

 provinserna voro annu icke fullt preciserade. 



S^LAN, hvilken 1868 utnamnts till ofverlakare vid Lappvi- 

 kens anstalt for sinnessjuka, kunde icke skanka detta botaniska 

 varf en odelad omtanke, men arbetet var icke skjutet at sidan. 



