87 



alls icke villig; i ofverlatelseurkunden hade han uttryckligen 

 motsatt sig detta. 



Vicekanslern var emellertid icke tillfreds med Konsistoriets 

 svar. I en ganska skarp skrifvelse, som foredrogs den 25 febru- 

 ari 1852, begarde han upplysning om for hvilket andamal den 

 sal ursprunghgen varit afsedd, dar nu Sallskapets samhngar 

 voro inrymda. Konsistoriets utlaggningar matte sluthgen 

 hafva bragt honom till insikt om att inga svarare oegenthg- 

 heter forelago och att ingen forandring i forhallandena stod att 

 astadkomma. Dock forefaller det som om mot Sallskapet ovan- 

 hga krafter allt vidare varit verksamma. Fran Paris skref Ny- 

 LANDER till sin van af Tengstrom den 18 maj 1852, da han 

 hort att man hotat med att Sallskapets samlingar skulle bort 

 fran lokalen i Universitetet: 



]VIin mening ar, att Sallskapet i sadant fall bor hyra for dam en 

 egen lokal och forvara dem dar till battre tider, da Universitetet 

 ater kommer till paternellare vatskor emot Sallskapet och ater- 

 f inner nog plats for det Finska Museum i dess salar. Men lat det ej 

 do, ty dod ar att lemna det i intrigorernas bander. Sallskapet bar 

 rad till att underhalla samlingarna i ett privat logis och vi kunna 

 nog pa nagot satt fa ihop pengar nog anda for exkursioner sasom forr. 

 Jag ar beredd for min del pa att ge privata kollegier at medicme 

 stuchosi och andra for sadant andamal. 



Bonsdorff vill reparera den anomah han begatt genom anlagg- 

 ningen af sitt »Nya Finska Museum» genom en annan anomah, Sall- 

 skapets samlingars sammanslaende med Universitetets, da han sluppe 

 ur sin falska position, hvari han befinner sig med sina finska faglar, 

 som flugit sa underligt midt i bans benverld, och kunde forena dem 

 tiU ett belt under Nordmanns antifaunistiska spira. Till och med 

 Homerus blundar nagon gang emellan verserna, heter det. Mahanda 

 bar Bror Evert kommit underfund med att foglarna ej aro hela 

 verlden. Och du vet battre an nagon annan huru litet det ar att 

 tillgora i denna branche i jamforelse med hvarje annan; med ett ord 

 faglama aro det bast kanda, minst vigtiga la chose la moins urgente. 



Iden att assimilera Sallskapets samlingar med Universitetets 

 bor energiskt bekampas, emedan de forra uppslukade i det »Stora 

 Museum» forlorade all faunistisk och floristisk inchvidualitet, all 

 patriotisk betydelse. Dessutom kunna dessa samlingar omojligen 

 sa val vardas af Universitetets amanuenser, legoknektar {sit venia 

 verbo), hvilka redan forut ha ett Universum att varda, som af fria 

 volontarer. Huru afvundsvardt val skotes icke Universitetets sam- 



