133 



det elfte upptradde botanisterna Brenner, Lindberg, Norr- 

 LiN, Karsten och KuLLHEM, zoologema Sahlberg och O. M. 

 Reuter. Som man ser okades de arbetande och producerande 

 krafterna. 



Med tillfredsstallelse och med en lugn kansla af kraft och 

 fortrostan kunde Sallskapet emotse sin femtioars dag den 1 

 november 1871. Att denna bemarkelsedag skulle festligt begas 

 var sjalfklart. Professor Moberg atog sig vanUgen att i en 

 historik sldldra Sallskapets oden under det forflutna halfseklet, 

 hvilka han battre an nagon annan kande. Ocksa en fullstandig 

 medlemsforteckning skulle utgifvas. 



Festen, i hvilken vidpass 80 personer deltogo, firades i stu- 

 denthusets stora sal, hvars fond var forvandlad till ett nordiskt 

 skogslandskap, befolkadt af en mangd vilda djur fran Zoolo- 

 giska museum. Hogtidligheten oppnades af professor Moberg, 

 som i ett foredrag belyste Sallskapets skiftande oden och ut- 

 bragte en minnenas och de glada forhoppningarnas skal for 

 Sallskapets strafvanden. Darefter utdelades den af honom 

 forfattade vidlyftigare historiken, hvilken var tryckt som ett 

 supf)lement till Notisernas elfte hafte, afvensom den under 

 medverkan af honom och magister N. I. FeIvLMAN af doktor 

 Rabbe redigerade forteckningen ofver Sallskapets medlemmar 

 intill denna dag. Sedan »Vart land» och nagra andra musik- 

 stycken utforts af Gardets musikkorps riktade sig ordforanden 

 professor Lindberg till de tre annu lefvande, vid festen nar- 

 varande stiftarene, doktorerne Sanmark och Rabbe samt 

 kamrer Wegelius, kallande dem till Sallskapets hedersleda- 

 moter. Af dessa uttryckte den aldste, doktor Sanmark, med 

 nagra ord sin och de ofriges tacksamhet for denna Sallskapets 

 valvilja. Harefter upplaste ordforanden tva skrifvelser fran 

 herrar Sanmark och Rabbe, hvilka hvardera i anledning af 

 dagens betydelse till Sallskapet forarade 1000 mark. Ytterligare 

 utbragtes af doktor S^lan en skal for professorerna Moberg 

 och Nyeander, sasom tidigare ordforande inom Sallskapet, 

 och till den senare afsandes ett halsningstelegram. Efter denna 

 solenna afdelning intogs supeen, efter hvars slut senator J. W^ 



