143 



Den allmanna jjrageln af Sallskapets sammantraden har 

 under decenniernas lopp icke namnvardt forandrats. De hollos 

 i samma oforandrade fakultetssal som pa 1830-talet anda till 

 1899, da Sallskapet jamte ofriga vetenskapliga samfund i huf- 

 vudstaden fick formanen att disponera ofver ett eget hus, 

 Kaserngatan 24, med lampliga lokaler for sammantraden af 

 olika slag och for biblioteken. Antalet motesdeltagare har 

 oaflatligt tillvuxit. Pa 1870-talet voro de i regeln 12 — 15, pa 

 1890-talet 20 — 30, i skrifvande stund omkring 60. Denna till- 

 vaxt har statt i sammanhang med Universitetets under denna 

 tid skeende utveclding — ty allt fortfarande har Sallskapet 

 bibehallit sin ofvervagande akademiska struktur. Mest i ogonen 

 fallande ar tillvaxten af de yngre aldersklasserna, begripligt nog, 

 da man erinrar sig att antalet medlemmar i studentkaren fran 

 650 pa 1870-talet under halfseklet vuxit till 2500. Men afven 

 antalet aldre medlemmar har starkt tillvuxit. Den fasta stom- 

 men af vid Universitetet anstallda larare och tjansteman for de 

 naturalhistoriska disciplinerna har afven den befunnit sig i en 

 oaflathg tillvaxt. Medan desse t. ex. ar 1875 voro fem, aro de 

 nu mellan tjugo och trettio, och om ocksa langt if ran alia taga 

 nagon del i Sallskapets verksamhet — det samma var forhallan- 

 det afven pa 1870-talet — sa har harigenom dock ett afsevardt 

 tillskott af arbetskraft och erfarenhet tillforts Sallskapet. Lagg 

 hartill nagra intresserade tjansteman, aldre och yngre, mest 

 pedagoger, och bilden af motesdeltagarne ar nagot sa nar full- 

 standig. En och annan dam synes ocksa bland de narvarande, 

 sedan doktorinnan Mimmi Sahi,berg fodd Werwing, sasom den 

 forsta kvinnliga medlemmen, invalts ar 1878. 



Anmarkningsvard, sarskildt i jamforelse med Sverige, ar att 

 sa ytterst fa medborgare med intresse omfattat naturalhistoriens 

 studium sasom en bisysselsattning eller ett noje. Medan i Sverige 

 hagen for naturalhistorien ligger i bloden, sa att medborgare i 

 de mest oUka samhallsstallningar snart sagdt ofverallt i landet 

 aga och underhalla hithorande samhngar, ja upptrada som for- 

 fattare, ofta med betydande framgang, aro de fall ytterst sall- 

 synta i vart land da en sadan hag forefinnes vid sidan af fack- 

 sysselsattningen. Darfor upptager forteckningen ofver Sail- 



