161 



att uppskjuta valet tills amanuenstjansten blifvit besatt; den 

 hade ansokts af tre personer. Da detta skett, anmalde ord- 

 foranden att den nyutnamnde amanuensen Norrlin forkla- 

 rat sig villig att ataga sig varden af Sallskapets botaniska 

 samlingar och hemstallde om bans antagande till intendent; 

 hvilket bifolls. Nagot senare samma ar utsags till intendent 

 for de zoologiska samlingarna den nyss utnamnde amanuensen 

 Palmen. Den urspriingliga anordningen att Sallskapet valde 

 och Konsistoriet faststallde valet, hade harmed forandrats till 

 att Sallskapet till sin intendent antog en af Konsistoriet for- 

 ordnad tjansteman. Nagot annat kunde egentligen icke komma 

 i fraga, da ju samlingarna tillhorde Universitetet. En viss 

 osakerhet i uppfattningen gjorde sig dock allt fortfarande gal- 

 lande. Ai- 1867 »atervaldes» intendenterna, foljande ar for- 

 nyades deras mandat genom acklamation pa forslag af fore- 

 standarna for de respektiva afdelningarna af Museum, men 

 sedan talas det icke om val eller aterval forr an 1879 och 1880, 

 sannolikt pa grund af en lapsus af sekreteraren. Den fragan var 

 emellertid icke klar huru forfaras skulle, da en museets tjanste- 

 man, som varit Sallskapets intendent, lamnat sin befattning. 

 En gang hade ban sjalf anmalt sin astundan att icke langre 

 kvarsta som intendent, en annan gang hade det betraktats 

 som en klar sak att han i och med detsamma upphorde att vara 

 intendent. Det var sjmbarligen med tanke pa att gifva Sall- 

 skapet tillfalle att uttala sig som bestamningen att intenden- 

 terna skulle valjas infordes 1894, da man ju val kunde tanka 

 sig att nagon annan a Museum anstalld tjansteman an amanu- 

 ensen kunde fungera som Sallskapets intendent. Genom bestam- 

 ningen att intendenterna skulle valjas upphafdes naturligtvis 

 icke Konsistoriets ratt att bestamma hvilka personer som egde 

 taga befattning med Universitetets samlingar, — med andra 

 ord Sallskapet hade icke ratt att valja hvem som halst till in- 

 tendent — men en viss frihet gafs at Sallskapet att traffa sitt 

 val af fortroendeman. Att valet skulle goras for en sa pass 

 lang tid som tre ar afsag visst att hindra tillfalliga opinioner 

 att stora arbetet. 



