199 



alia till Siillskapet inkomna bocker och vid arsmotet redogora 

 for bibliotekets tillvaxt under aret, medan sekreteraren skulle 

 ombesorja den utgaende korrespondensen. Sallskapet ansag 

 sig icke berattigadt att harom besluta forr an pa arsmotet, men 

 utsag emellertid magister R. SiEVERS att intill dess vara sekre- 

 teraren behjalplig. Vid arsmotet 1878 antogs sedan forslaget, 

 och till forste bibliotekarie utsags magister E. E. Bergroth. 

 Tva ar darefter vacktes forslag om att en katalog ofver biblio- 

 teket skulle tryckas, men antagligen blef det kostnadsforslag 

 som harfor uppgjordes sa hogt att fragan fick forfalla, atmins- 

 tone trycktes ingen katalog. I protokollen talas ocksa om att 

 ■ett reglemente for bokutlaningen skulle uppgoras, men ovisst 

 ar numera hurudant detta blef. Sa hastigt som biblioteket 

 tillvaxte och sa primitiva som anordningarna voro, hade biblio- 

 tekarien ett svart och arbetsdrygt gora, och det sa mycket mer 

 som genom omstandigheternas makt han icke blott fick emottaga 

 de inkommande boksandningarna utan afven ombesorja de 

 xitgaende, ett forhallande som forst senare (1888) fastslogs. 

 I detta sammanhang kan lampligen namnas att Sallskapets 

 lager af egna publikationer forvarades a Universitetshusets 

 vind. Dar hade de till foljd af tata cmflyttningar, fororsakade 

 af reparationer, rakat i storsta oordning, hvarfor Sallskapet 

 1884 sag sig tvunget att ansla en summa af 20 mk sasom extra 

 arvode at nagon person som skulle ordna och forteckna lagret. 

 En genomgripande forandring foreslogs 1883 af doktor 

 Elfving namhgen »att Sallskapet for att gora sin boksamling 

 lattare tillganglig och darigenom gagneligare samt tillika blifva 

 fri fran besvaret med dess vard, skulle ofverlamna densamma 

 helt och hallet sasom gafva till Universitetets allmanna biblio- 

 tek med villkor att bockerna skulle inbindas och i likhet med 

 ofriga bocker utlanas» — en atgard analog med den som Sall- 

 skapet tidigare sett sig tvungen gora med samlingarna. For- 

 slaget motiverades ytterligare med att utrymmet var alltfor 

 otillrackligt for att tillata en andamalsenlig uppstallning och 

 att, da en oaflonad bibliotekarie icke kunde skyldigkannas att 

 pa bestamda tider tillhandaga Sallskapets medlemmar, utla- 

 ningen af bocker sedan lange varit forenad med stora svarig- 



