46 Veronica lougifolia. 



p. 12 etc.; specimina adsunt ex omnibus partibus, inter alia 

 Lm. Voroninsk: Kihlman ! 



Vide etiam sub f. maritima. 



PI. Finl. exs. N:o 916 Nyl. Ekenas Tvarminne in litore 

 maris in insula Norra Rofholm leg. Inga Strom. 



V. lougifolia uppraknas bland arter, som i identiska former fran 

 sydvast och nordost natt fram till Skandinavien: Bot. Not. 1907 p, 237, 

 dar det dock tillagges »mojligen». Det fOrtjanar i detta sammanhang 

 erinrae daiom, att Wahlenberg betecknar arten som aibirisk : Wahlenb. 

 p. X V^I. Se af ven Wainio Kasv. p. 127. 



Linkola anfOr F. longifolia som en af kulturen svagt gynnad apo- 

 phyt: Link. Stud. p. 264, jfr 1. c. p. 356. 



Ab. Om forekomsten i vastra skargarden skrifves: Ej observerad i 

 Gustafs och Tofsala, mOjligen forbisedd : Bergr. — Sat. Savidt jag erin- 

 rar mig, forekommer V. longifolia i mellersta delen af provinsen endast 

 vid de stOrsta vattendragen, ehurn dar^tades ratt ofta. — Ta. Om fore- 

 komsten i Langelmaki etc. sages: >Tavattu eraan talon (Mikkolan?) puu- 

 tarhassa Kopsamolta Korkeakoskelle vievan tien varrella. En voinut 

 saada tietoja siita, oliko se mahdollisesti metsistynyt*: Borg Tiet. — S b. 

 [Kuopio] rr iVaajasalo Alabovi Korpisuonniitty (viljelty) ainoastaan 2 kpl 

 1905»; Link. Lis. p. 27, jfr 1. c. p. 6. Arten betecknas emellertid icke 

 som tillfallig, men omnamnes, om ock med frSgetecken, bland »verrattain 

 vereksia*. — Om. Huruvida Hellstr. och Tenn. sett V. longifolia 1 andra 

 delar af sina resp. omr&den an i kusttrakterna, framgar ej af publikatio- 

 nerna i fraga, hvarfore forhallandet bor undersokas. — Om fOrekomsten 

 i de inre delarne skrifves: Forstm. Thome erinrade sig hafva sett arten 

 i Alajarvi; mindes ej lokalen: A. L. Backm. Fl. — Ob. och Lk. Cajan- 

 der behandlar i Caj. Torn. p. 37 — 40 »Die Association von Veroniceta 

 longifolii> och namner bl. a.: "Im sudlichen Theile des Gebietes sind die 

 Veroniceten sehr haufig und sind sogar bisweilen ziemHcb umfangreich. 

 Nur im Miindungsgebiet des Kemi-Flusses scheinen dieselben seltener 

 zu sein. V^on Fello an nordwarts wurden kleine Bestande bei Kolari beob- 

 achtet, von Rovaniemi an nordwarts einzelne noch bei Kittila»: 1. c. p. 

 40. — Kuus. Om forekomsten i nordligaste delen af provinsen namnes: 

 »Oulankajoen kivikkoisilla ja soraieilla rannoilla fq, lyyppikasveja, mySs 

 pnronvarsilla yleinen»: Pesol. — Lk. Anmarkningsvardt ar, att jag ej sag 

 V, longifolia i trakten af Jerisjarvi och Pallasjarvi, ehuru den ar allman 

 och ymnig i landskapet of verhufvud. — Caj. Torn. p. 40 se under Ob. — 

 [L. ent. Det bor framhallas, att arten karakteriseras som ruderat: Heintze 

 Vaxtg. p ^4, 38 och 57; den sages f. o. 1. c. vara sallej'nt, och de fA 

 fyndorterna uppraknas 1. c. p. 57, se afven 1. c. p. 51.] 



Om odiingeu se s. 50 under V. spicaia. 



