Acta Societatis pro Fauna ct Flora Fennica, T. 51, N:o 1. 335 



nuniiilla, ratavalleilla ja jo muuannekin kiiiville rinteille levinneena>: Link. 

 Jyv. p. 191, jfr 1. c. p. 185 ocli Medd. XLI p. 119, exemplar inl. fran 

 Tourujoki! och Lempipuro! — G. mollugo upptages bland for trakten nya 

 arter, forekommandc endast pa besadda ilngar, men mer eller mindre all- 

 manna: Link. Kasv. p. 158, 159 och 161, jfr afven Link. lev. p. 18. — 

 For Jyvaskyla oranamnes G. moUugo af A. Leinberg redan i L. Y. 1902 

 p. 77. — Kyybkynen, som upprjiknar G. mollugo fran 25 a 30 fyndorter 

 i S b. och fran narmare 20 i O k., tilliigger: »Laii on tietenkin paljon ylei- 

 senipi kuin minka naista hajaneista merkinnoista saattaisi paattaa>: Kyyhk. 

 litt. — S b. Varkaus, lisalmi, Soi'inlahti, Kauppilanmaki: Kyyhk. Sat. p. 

 153; af Kyyhkynens beteckning framgar, att arten hiir kan inregistreras 

 bland de spontana arterna. Arten upptages bland »nuoria tulokkaita»: 

 Link. Lis. p. 6. 



O m. Jakobstad (A. Lagstrom), Gamla Karleby Vastra Parken: Knabe 

 litt. — Ok. oKajaanin rautatieaseman alueella>>: Kyyhk. Kaj. p. 207 och 

 Kyyhk. Sat. p. 153; arten omnaranes harifran afven af Metsav. I Brenn. 

 Obs. betecknas G. mollugo som tillfallig i O k., jfr Herb. Mus. Fenn. II 

 p. 97; jag har dock anfort flertalet uppg. i den egentliga texten. — Se 

 afven under S b. 



O b. Uleaborg Raattihclme, Ulea Maatta ang (Zidback): Brenn. Obs.; 

 Uleaborg pa barlast: S. W. Liljeblom!; [Uleaborg] »Hupisaarella [= Friliets- 

 holmarna] lah. lasarettia kasvanut pitkiii aikoja. Nykyaan myos useissa 

 paikoin kedoilla kaupuugin ymparistoilla>: Leiv. putk., jfr Leiv.; [Ulea- 

 borg] »saannollisesti esiintynyt tienoolla» [1910—1912]: Huum. Oul. p. 180, 

 exemplar fran »Oulujoki Kaupungin ojanvarsi»!; Pudasjarvi 1885, 1886 

 och 1887 bland odladt gras nara Lepola gard: Zidb., jfr Brenn. Obs. — 

 Kemi nara Akola: Rantaniemi; i Brenn. Obs. betecknas uppg. med? — Ej 

 i Tornea (Hougberg): Brenn. Obs. 



G. mollugo uppraknas bl. a. fran Kpor. Vorscgor vid Hvita hafvet: 

 Liro Ured. p. 331. 



G. mollugo hor till de arter, som under scnare ar vunnit allt storre 

 utbredning i Finland. Detta papekades af mig redan i Medd. XXVI p. 

 17—18, men har senare sarskildt framhallits af Linkola, se Link. lev. p. 

 18, jfr afven K. H. Hallstr. p. 96. Ocksa Palmgren betygar fran A 1.: 

 Stadd i spridning: Palmgr. och Kyyhkynen fran k. Kianta: »Leviamassa 

 oleva laji»: Kyyhk. Suom. — Uppgifterna fran N y 1. visa likaledes, att 

 arten i Inga sedan Hisingers tid tilltagit i frekvens. 



Linkola betecknar Galium mollugo i Ladoga-trakten som en af kul- 

 turen starkt gynnad apophyt med stor utbredning, i det inre omradet ater 

 som en osaker apophyt: Link. Stud. p. 260 och 256, jfr 1. c. p. 163, 332, 

 398 och Tab. V, se 1. c. II. W. Brenner skrifver: »Forefaller att vara anthro- 

 pochor»: W. Brenn. Vaxtg. 



G. mollugo L. innefattar enl. Focke p. 191 tva underarter G. datum 

 Thuill. och G. erecium Huds., bagge hybridiserande med G. verum. Som 



