420 Valeriana officinalis. 



Sardeles anmarkningsvardt ar, att Wainio pa sin resa i Lapp- 

 land antecknat Valeriana officinalis endast i nordligaste delen af Li. af- 

 vensom — utom Lappland — vid nedre delen af Ulea elf (allman) och vid 

 stranden af lijoki nara Pudasjar\'i kyrka: Wainio ann. 



Kar. ross. I Bergr. Ant. iipptagas inga fyndorter. 



Detaljuppgifter om forekomsten af Valeriana officinalis inga bl. a. 

 fran Al. Palmgr. Stud. p. 447 och fran Ob. (+ Om.) Leiv. Veg. p. 205. 



Linkola betecknar V. officinalis som en af kulturen [mycket] svagt 

 gynnad apophyt: Link. Stud. p. 264, jfr Link. Stud. II. Afven W. Bren- 

 ner betecknar arten som apophyt: W. Brenn. Vaxtg. 



Valeriana officinalis antraffas stundom med fascierad stjalk, se Medd. 

 XXXVIII p. 104. 



Slakt«ts monograf Hock skrifver om V, officinalis: »Dlese Art va- 

 riirt so sehr, dass es nur fraglich ist, ob nicht die vorhergehende [V. 

 tamhucifolia] und folgende nur Varietaten derselben sind»: Hock p. 43 not. 



Formerna af Valeriana officinalis aro foga utredda i vart land. For- 

 utom excelsa [= var. sambucifolia], som behandlas under sarsMld riibrik, omtalas 

 annu foljande. 



Var. j? crassifolia beskrifves Wirz. Prodr. p. 18. 



Var. y angustifolia »per meridionalem Fenniae partem* : Wirz. Prodr. 

 p. 18, dar den beskrifves. — Al. p: Bergstr. — Nyl. p: W. Nyl. 



Hisingers uppg, se under Nyl. 



F. albiflora Al. Eckero Signilsskar: Lindberg! — Ta. »Saaksmaki 

 Rapolan puistossa muutama yks. 1917»: Hid. comm. 



Var exaliata (Mik.) A b. En form [narmande sig denna] Sammatti 

 Paikkari bostalles agor (broderna Malmgren): Sel., dar formen beskrifves* 

 — Ik. Kakki (B. Alfthan): Malmb. — Ok. Kajaani: Must., jfr Brenn. 

 Obs. — Ob. Ylitornio [»Ofrt.s>] Alkula: Brenn. Obs. — Om denna form 

 gkrifver Lindberg: »Torde knappt finnas hos oss»: Lindb. comm. 



En form med skiftevisa blad omnamnes fran Ab. [Lojo] Karkali- 

 udden: Sel. 



En form beskrives afven fran [Jurmo] Grundvikharu: Ekl. Veg. p. 

 184 not. 



Valeriana officinalis var. excelsa Auct. 



In magna parte Fenniae provenit, in Lapponia quoque 

 lecta est, sed distributio nondum rite videtur explorata. 



Fenn. (merid.-occ): Fries^); Scand.: Nym. Consp. p. 3362), 

 cfr Hock p. 42; Rossia europaea: Trautv. Incr. p. 3722); ^g^ 



I 

 \ 



^) Nomine var. sambucifolia (Mik.) aut Fr. 

 *) Nomine V. sambucifolia Mik. 



