Acta Societatis pro Fauna et Flora Fennica, 44, N:o 7. 15 



III. Undersokningsomradcts fagclfauna, fordelad 



cftcr standorterna. 



1. Under lortplantningstiden. 



Hvarochen, som studerat faglarnas ekologi, torde nog- 

 samt lagt marke till, hum nyckfulla vissa arter aro vid valet 

 af uppehallsort icke minst under hackningstiden. I regeln 

 halla sig de skilda arterna visserligen till vissa typiska 

 hackningsplatser, men denna regel bar undantag, och for 

 en del arter afvensom i vissa trakter kan det vara vanskligt 

 nog att afgora hvad som ar regel och hvad undantag. Som 

 ett ypperligt exempel pa, huru vaxlande lokaler en del arter 

 kunna bebo, ma namnas, att stenskviittan (Saxicola oenanthe) 

 allmant upptrader som hackfagel pa en massa olika stand- 

 orter, fran fjallens hogsta toppar ned till byarnas akerfalt. 

 Hon saknas aldrig pa oppna soliga backar, hvilken standort 

 val i allmiinhet anses som dess typiska hackningsplats; men 

 hon saknas lika litet pa stenbundna skogsmarker, hvarken 

 pa sadana, som aro bevaxta med gles, eller sadana, som aro 

 beviixta med tat skog, och pa fjallvidderna ar hon en af de 

 allmannaste faglarna. Likasa forekommer hon pa steniga 

 strander och holmar. Men icke nog med att hon trifves pa 

 dessa lokaler, hvilka ju alia ha det gemensamt, att de aro 

 mer eller mindre torra och stenbundna, — afven i fuktiga 

 blandskogar, dar ej en sten finnes, under hvilken hon kan 

 bygga sitt bo, upptrader hon likafullt och nojer sig med en 

 tradrot eller ett kuUfallet triid som boplats. 



Nagra arter upptrada hiir i mitt undersokningsomrade 

 pa alldeles andra standorter an man uppgifvit annorstiides 

 inom deras hackningsomraden, hvarfore det ej ar osannolikt 

 att en del uppgifter om dem i litteraturen aro oriktiga. 

 En sadan art ar t. ex. svartsnappan (Tot anus fiisciis). Uti de 

 fiesta faunor uppges hon vara hanvisad till kiirrmarkerna, 



