42 Montell, Fagelfaunan i Muonio socken. 



VI. Genom undersokningsomradet lopande 

 utbredningsgranser. 



Sasom i det foregaende framhallits, aro en del arter 

 inskrankta till omradets norra, andra ater till dess sodra 

 och mellersta delar. Detta beror dels pa olikheter i topo- 

 grafiskt hanseende mellan omradets olika delar, dels, och i 

 synnerhet, pa dess geografiska lage pa troskeln till de 

 egentliga lappmarkerna, tack vare hvilket ett flertal nord- 

 liga och sydliga arter har motas och har na gransen for 

 sin utbredning at norr eller soder. Da dartill kommer, att 

 sodra Lapplands storsta fjallkedja stracker sig genom un- 

 dersokningsomradet, blir antalet sadana arter, som har ha 

 sin nord- eller sydgrans, sa stort, att hogst fa orter i vart 

 land torde kunna tafia med detsamma i detta hanseende. 

 For en del af dessa arter galler gransen deras utbredning 

 i hela Fennoscandia, for andra ater utbredningen i Finland 

 eller blott dess vastra del. 



Nordgranser. 



Foljande arter aro, s^ vidt jag lyckats utreda, inom 

 hela Fennoscandia funna hackande nordligast inom nu i 

 fragavarande undersokningsomrade: 



Corvus frugilegus lynx torquilla Crex crex 



Asio otus Totanus ochropus Podiceps nigricans. . 



Sin nordgrans som hackfoglar inom Finlands granser 

 ha foljande arter harstades: 



Pratincola rubetra Emberiza hortulana Falco peregrinus 



Muscicapa atricapilla Alauda arvensis 

 Passer domesticus Cerchneis tinnunculus^) 



') Ungar af tornfalken ha dock observerats i Enontekis afven 

 utanfor undersokningsomradets nordgrans. 



