Acta Societatis pro Fauna et Flora Fennica, 44, N:o 7. 65 



sallan af ortsbefolkningen, som anser henne medfora jakt- 

 och fiskelycka — en forestallning, som ilia passar ihop 

 med hennes vetenskapliga namn! Om en lafskrika under 

 nagra dagar erhallit mat vid skogsarbetarnas lagereld, blir 

 hon sa tam, att hon tar emot mat, om ej precis ur handen, 

 sa dock fran andan af en meterlang kapp, hvarom jag sjalf 

 varit i tillfalle att ofvertyga mig. I fangenskapen tyckes 

 hon dock ej trifvas. 



Aggen likna Ijust fargade skatagg, men aro betydligt 

 mindre och ha finare skal och vackrare teckning. De va- 

 riera ratt betydligt, isynnerhet till flackarnas storlek och 

 form. Som friska aro de gronaktigt hvita med storre och 

 mindre gra och grabruna flackar. Den grona anstrykningen 

 forsvinner dock snart och grundfargen blir hvitgra. Sund- 

 mans bild ar foga lyckad och afbildar dessutom en jam- 

 forelsevis ovanlig typ. De vanligast forekommande aggen 

 ha namligen sma flackar, antingen lika fordelade ofver hela 

 agget eller tatare samlade kring den tjockare andan. N^gra 

 uppmatta kullar visa foljande serier; de tva sista kullarna 

 storflackiga: 



31.3 -30.3 -29.6 -29.3 31.3 -30.3 -29.4 ■28.8 29.3 • 28.4 • 28.3 



2lT^1.5- 22.2 -2173 21.8 -22.1 -22.1 -22 20.6 • 20.7 • 21.3 



29 .28.6 -26.9 -23.6 28.9 • 28.2 • 28. i 



21.3 -22.1 -21.1 -21.6 22.3-22.4 -21.7 



Sturnus vulgaris Linne. 



Bland de faglar fran sydligare trakter, som under se- 

 nare tider visat benagenhet att utbreda sig at norr, intar 

 staren den framsta platsen. Han ar salunda redan fullt 

 acklimatiserad i norra Osterbotten och har en gang, som- 

 maren 1907, hackat tillockmed i Kittila. Inom observations- 

 omradet har staren flera ganger iakttagits sasom af fol- 

 jande anteckningar framgar. Ar 1903 i borjan af maj ett 

 ex. funnet dodt pa snon vid Peltovuoma by i Enontekis. 

 Ar 1905 infann sig en stare 19/IV invid min bostad i Yli- 



5 



