Acta Societatis pro Fauna et Flora Fennica, 44, N:o 7. 223 



mig observerats i Jerisjarvi och Wuontisjarvi i Muonio, samt 

 Kerasjarvi och vid Peltovuoma i Enontekis. Dessutom har 

 jag af flera personer hort uppgifter om dess hackning inom 

 omradet. Under flyttningarna var och host upptrader sjo- 

 orren stundom i ratt stora flockar, isynnerhet om hosten, 

 da anda till hundra stycken och mera observerats samtidigt. 

 Dock sages han hafva betydligt aftagit i antal pa senare 

 tider, hvilket ej ar att undra pa, da han under varen ar 

 utsatt for en hansynslos jakt bade under uppresan och vid 

 hackningsplatserna. Till Muonio kommer han om varen 

 efter den 20 maj och om hosten i medlet af September. 



1903, 31/V 1909, 1/VI 1913 23/V nagra 



1904, 27/V ett par 1910, 22/V 5 ex. 1914, 21/V liten fl. 



1905, 25/V — 28/V stor fl. — 27/V stor fl. 



1906, 1/VI storfl. 1911, 26/V liten fl. 1915, 24/V nagra 



1907, 17/V nagra 1912, 21/V nagra — 30/V stor fl. 



1916, 28/V 



Oidemia perspicillata (Linne) Stephens. 



Af denna nordamerikanska art har enligt F. W. Knob- 

 locks anteckningar ett exemplar sommaren 1858 skjutits vid 

 Kyro by i Kittila, saledes inom undersokningsomradet. 



Mergus albcUus Linne. — Ungelo. 



Denna ofverallt sallsynta art har mig veterligen blifvit 

 funnen hackande inom undersokningsomradet endast vid 

 Liepimajarvi sjo i Muonio, dar bans bo dock flera ganger 

 hittats.^) Dessutom har jag under hackningstiden sett ett par 

 salskrakar i Jerisjarvi och ett annat i Wuontisjarvi, bagge 

 sjoarna belagna i Muonio vid foten af den stora Ounastun- 

 turi — Pallastunturi — Yllastunturi fjallkedjan. Enligt Mela — 

 Kivirikko skall salskraken afven hacka i Enontekis, en upp- 

 gift, som jag dock ej lyckats fa bekraftad. Veterligen har 

 han under de senaste 15 aren blott tvanne ganger antraffats 

 i Enontekis, namligen vid Peltovuoma i socknens ostligaste 



^) Senare funnen afven vid andra sjoar (se nedan). 



