184 Montell, Fagelfaunan i Muonio socken. 



Da tjaderhonan pastas ofvergifva sitt bo ifall aggen 

 vidroras, har jag ej uppmatt de agg jag funnit, hvarfor jag 

 kan anfora matten pa aggen endast i en kull, tagen varen 

 1903. 



62.2 . 60.4 • 60.3 • 6 0.1- 59.3- 57 .5 



4T.4~42.7- 42.4-4^1.8 -41.9 ■ 40.9 



Under kalla, snofria hostar ar tjadern stundom syn- 

 nerligen oradd och kommer da ej sallan anda fram till gar- 

 darna. Hosten 1906 kommo salunda tre tjadertuppar en 

 eftermiddag in pa min gardsplan, dar de togo sig en pro- 

 menad i min plantskola. Da jag skot en af faglarna, flogo 

 de tva andra ej ens upp, utan fortsatte promenaden som 

 om ingenting handt. Efter det andra skottet flog den tredje 

 fageln visserligen upp, men blott for att satta sig i nar- 

 maste tall. Afven af andra har jag hort ungefar liknande 

 fall omtalas. 



Tjadern varierar har uppe nagot litet till fargen och 

 ratt betydligt till storleken, men torde dessa afvikelser fran 

 den vanliga typen endast vara tillfalliga. Om en sarskild 

 lappsk ras kan knappast blifva fraga. For att om mojligt 

 erhalla exemplar af den sa kallade sorgtjadern T. urogallus 

 liigens E. Lonnberg, har jag hos fageluppkopare och jagare 

 undersokt flera hundra tjadrar utan att finna en enda, som 

 ens kunnat misstankas ha nagonting med denna att gora. 

 Da bland dessa undersokta tjadrar funnits en stor mangd 

 smavaxta exemplar fran Enontekis och norra Kittila, sadana, 

 som af befolkningen stundom kallas fjalltjadrar (tun tu ri- 

 me tto) har jag till fullo konstaterat att denna icke, sa- 

 som Suomalainen (Ornitologische Beobachtungen sida 44) 

 formodar, ar identisk med T. urogallus lugens. Tvartom ar 

 denna lilla tjader oftast till farg och teckning fullkomligt 

 likadan som den vanliga tjadern, stundom dock, liksom for 

 ofrigt manga tjadrar af normal storlek, en nyans morkare 

 an denna. 



„Gallhonor" aro mycket sallsynta har uppe. Under 

 hela den tid jag vistats har har jag lyckats ofverkomma 



