Acta Societatis pro Fauna et Flora Fennica, 44, N:o 8. 13 



garna till foljd af olika disposition eller intrauterina och 

 postfotala naringsforliallanden gemenligen uppvisa. Stubb-* 

 svanskaraktarens variabilitet ar uttryckt i proportion till 

 balens langd. 



De af B rii n i n g anforda afvelsresultaten efter korsning 

 af Dobermann-pintscher med stympad och naturlig stubbsvans 

 forete en liknande variabilitet i afseende a berorda egen- 

 skap. Samma anmarkningsvarda foreteelse kommer till synes 

 i Alfred Nagelis lika ingaende som talrika korsnings- 

 forsok mellan langsvansade och kortsvansade moss, for hvilka 

 Arnold Lang lamnar en uttommande och kritisk redo- 

 gorelse, rik pa intressanta detaljer och synpunkter ^). Mos- 

 sen med forkortad svans, anomalurer, fordelar han pa fyra 

 klasser: 1) svanslosa, 2) med mycket kort svans, 3) med 

 kort svans och 4) med relativt kort svans. Lang forestal- 

 ler sig mojligheten af att variabiliteten vore ett utslag af 

 polymeri i den genotypiska konstitutionen. „Denna om- 

 standighet (d. a. variabiliteten) och det sakforhallande, att 

 de extrema plusvarianterna, de normala langsvansarna aro 

 homozygoter, samt antydningar darom, att bland kortsvan- 

 sarna selektion mahanda utofvar ett visst inflytande, brin- 

 gar mig pa tanken att mojligen polymeri vore med i spelet 

 och att de rent svanslosa skulle foretrada de extrema mi- 

 nusvarianternas komplett homozygotiska klass," Lang ut- 

 talar afven en formodan att genomererna for stubbsvans- 

 karaktaren hos mossen skulle disponera till dodlighet. Det 

 gkive da afven, ofverfordt till ofvannamnda korsningar, en 

 forklaring till att de stubbsvansade och svanslosa kattorna 

 oaktadt sin dominanta karaktar ofverallt hos oss stannade 

 i minoritet. 



Utan att sjalffallet ur ofvanstaende vilja draga n&gra 

 slutsatser „ex analogia" vidkommande stubbsvanskaraktaren 

 hos kattorna, har jag likval velat framhalla namnda synpunk- 

 ter fran en undersokning af ett rikhaltigt och kritiskt sof- 

 radt material, som mahanda kunde aga sin tillampning afven 



^) Arnold Lang: Die experimentelle Vererbungslehre in der 

 Zoologie seit 1900, Jena 1914, forsta delen, sid. 589. 



