22 A. Luther, Land- och sotv.-gastropoder i Finland. 



raknade med de lokaliteter, pa hvilka de forekomma, och att 

 dessa deras standorter ofta kunna vara vasentligt olika i olika 

 trakter. Det ar darfor af vikt att standortsiakttagelser ej utan 

 vidare generaliseras, utan att orten, dar de blifvit gjorda, stadse 

 antecknas. Att de standorter, dar anteckningar goras, bora vara 

 sa vidt mojligt typiska for de resp. slagen af standorter ar 

 sjalffallet. 



Jag kan har, i brist pa tillrackliga anteckningar, icke gifva 

 nagon ens narmelsevis fullstandig mollusk-topografisk bild af 

 nagon trakt, men vill dock forsoka ett utkast, hvartill mina 

 anteckningar fran Lojo och delvis afven fran trakterna kring 

 Keitele sjo och andra spridda orter ligga till grund. 



For att gifva ett begrepp om de skilda arternas relativa 

 frekvens pa samma stalle, bifogar jag till skildringen af en del 

 landstandorter tabeller, uti hvilka siffrorna beteckna antalet indi- 

 vider af resp. arter uti en riklig sallning. Siffrorna aga sitt 

 varde endast vid jamfoielse inom samma sallning och fa ej di- 

 rekt anvandas till jamforelse af olika sallningar, emedan de 

 sallade kvantiteterna ej iiro lika. — I tabellerna hafva i all- 

 manhet sniglarne ej kunnat upptagas, emedan de ej insamlats 

 medels samma metod och antalet funna exemplar salunda ej 

 har varit jamforbart med antalet af ofriga sniickor ) l . 



Hvad standorternas indelning betraffar, sa har jag i hufvud- 

 sak foljt Norrlins 2 ) framstallning. I flere afseenden hafva dock 



!) En narmelsevis riktig uppskattning af landmolluskernas kvantitativa 

 forekomst pa en del mera homogena standorter skulle mahanda kunna vin- 

 nas genom att pa en bestamd, noggrant uppmatt areal, exem pelvis 1—2 m 2 , 

 af for den resp. standorten typisk beskaffenhet, uppsamla och salla alia pa, 

 marken befintliga lof, kvistar, mossa, barkbitar, etc. Sniglar och storre 

 snackor kunde latt ur det pa sallet kvarstannande utletas. Man kunde pa. 

 detta satt fa med hvarandra jamforbara tal fran skilda standorter och dessa 

 tal blefve tillforlitligare ju storre den undersokta arealen ar. Att individer- 

 nas fordelning pa. olika platser af samma standort icke ar alldeles jamn 

 och i icke ringa man pavarkas af tillfalliga omstandigheter ar visserligen 

 sant, men genom ett lampligt urval af platserna for undersokningen torde 

 dock anvandbara medelvarden kunna erhallas. 



~ 2 ) Jamfor Norrlin: Sydostra Tavastlands Flora. (Not. Sallsk. pro 

 Fauna et Flora fenn. XI, 1870) och Flora Kareliae Onegensis (Ibid. XII, 1871). 



