56 A. Luther, Land- och sotv.-gastropoder i Finland. 



der; Monrepos i murkna stubbar (A. J. S.). — Ta. Tammela: 

 Mustiala (G. Grotenfelt) (c. 60° 45' n. br.). 



Enl. Wester kind i Sverige till 64° n. br. I Ryssland 

 norrnt atminstone till Reval. 



Avion subfuscus Dr. 



Midd. p. 424. — Nord. & Nyl. p. 2 och 3. (A. ater, A. fascia- 

 tus). — Nyl. Bidr. p. 130 (A. ater, A. fasciatus). — Kesslerp. 71. 

 Malm p. 78 (Lochea alba). — West. Exc.-f. p. 9 (A. ater) och p. 10 {A. 

 fuscus). — Faune mal. arct. p. 1 (sep.). (A. subfuscus). — Synops. p. 40 

 (A. rufus et var. fuscus). — Ren vail Medd. Soc. F. et F. f. H. 19, p 21. 

 — Simr. Finn. Nacktschn. p. 40. — Nacktschn.-f. d. russ. Eeiches p. 259. 



Utbredd ofver hela omradet och allman uti storre delen 

 af detsamma. Sparsamt npptradande endast i Lappland, men 

 afven der den allmannaste snigeln. 



Forekommer foretradesvis i skogar (saval barr- som lof- 

 skog) men afven pa allehanda oppna marker, t. ex. akrar, ru- 

 dera. Antraffas mycket ofta pa svampar. 



Anm. Ehuru det ligger pa sidan om amnet, tillater jag 

 mig att hiir omniimna foljande iakttagelse, hvilken visar, att A. 

 subfuscus icke uteslutande haller sig till svampfoda (Jamf. Sim- 

 roth: Naturg. d. Nacktschnecken Deutschl. Zeitschr. f. w. Zool. 

 Bd. 42. p. 286). Under min vistelse i Konginkangas lat jag 

 nagra ganger barnen i ett torp i kallaren under stugans golf at 

 mig insamla Avion subfuscus var. brunneus och Agviolimax Icevis 

 f. pevvevsus, hvilka bada i mycket stor mangd forekommo dar- 

 stades. Bada arterna hollos uti samma flaska och fingo kvar- 

 blifva dar tills jag kom hem, hvilket vanligen skedde om ett 

 par timmar. Mycket ofta fann jag da bakkroppen af Agviolimax 

 skadad, och vid narmare efterseende sag jag, att Avion nastan 

 regelbundet, da den var i tillfalle dartill, anfoll Agviolimax 

 Icevis och om den fick vara ostord at upp den nastan helt och 

 hallet, sa att vanligen endast skolden blef kvar. 1 regeln bor- 

 jade den med att afgnaga bakkroppens spets, hvarpa den sma- 

 ningom at allt vidare. Offret syntes i borjan knapt marka na- 

 got daraf, och borjade forst efter en stund att langsamt krypa 

 bort, hvarvid Avion ibland foljde efter, hela tiden atande, till 

 dess att Agviolimax inalfvor folio ut, Forst da sammandrog 

 sig den senare hastigt och forblef sedan i samma stallning. 

 Ett sadant fullstandigt uppatande forekom dock sallan; oftast 

 fick offret ostordt krypa bort, sedan kroppens bakre spets 



