Jl orut antog man att hafsfiskarnes rom liksom sotvattenfiskar- 

 nes afsiiltes och utvecklar sig pa bottnen. Forst ar 1864 pa- 

 visade G. 0. Sars genom undersokningar vid Lofoten, att tor- 

 skens rom flyter uppe vid vattenytan, diir den genomgar sin 

 utveckling och ynglet utklackes. Senare undersokningar af Sars 

 och andra forskare hafva adagalagt att ett stort antal hafsfiskar 

 i detta afseende ofverensstiimmer med torsken. 



For att dessa fiskagg skola flyta, far vattnets specifika 

 vigt icke understiga ett visst minimum. Flyttas de i sott eller 

 endast svagt salthaltigt vatten, sjunka de till botten. For syd- 

 vestra delen af Ostersjon har Hens en 1 ) visat att atskilliga fisk- 

 slags agg flyta annu i dess jamforelsevis saltfattiga och saledes 

 liitta vatten. Sadana fiskslag iiro flundran, torsken och hvass- 

 buken, hvilka iifven forekomma vid Finlands sydvestra och so- 

 dra kuster. 



Att dessa fiskslag kunna forekomma talrikt vid vara ku- 

 ster, maste bero 



antingen darpa, att deras roms specifika vigt kan afpassa 

 sig efter det omgifvande vattnets specifika vigt, sa att den nai- 

 ler sig flytande iifven i vattnet utanfor var sydvestkust; 



eller ocksa darpa, att deras rom kan utveckla sig afven 

 om den sjunker till botten; 



eller maste man slutligen antaga, att all den i vara vatten 

 af dessa fiskarter lagda rommen dor, och att ifragavarande fisk- 



J ) V. Hen sen: Ueber das Vorkommen und die Menge der Eier eini- 

 ger Ostseefische, insbesondere derjenigen der Scholle (Platessa platessa), der 

 Flunder (Platessa vulgaris), und des Dorsches (Gadus morrhua) (Vierter 

 Bericht der Commission zur wissenschaftlichen Untersucbung der deutschen 

 Meere in Kiel fur die Jahre 1877 bis 1881. Berlin 1882). 



