R. Hult, Mossfloran i trakterna mellan Aavasaksa och Pallaslunturit. 109 



Om de former, som aro funna eiidast pa svenska sidan 

 om Miionio — Tornea elf, franraknas, utgor mossornas antal i 

 det bar afhandlade omradet enligt forteckningen 285 arter och 

 23 mera framstaende varieteter. Den ungefar lika vidstriickta 

 Enontekis lappmark med sina i jemforelse med finska Norrbotten 

 praktigt utvecklade fjall- och bjorkregioner hyser enhgt professor 

 Norrlins forteckning (i Notiser iir sallsk. pro F. et Fl. fenn. forh., 

 h. 13) 294 arter. Trakten mellan Aavasaksa och Pallastunturit 

 maste saledes betraktas som ett i bryologiskt afseende rikt omrade. 



Af Sphagna aro 12 arter allmanna, 1 forekommer fleresta- 

 des och 2 aro sallsynta, summa 15 med 3 varieteter. 



Af Acrocarpi aro 48 arter allmanna, 21 forekomma fleresta- 

 des och G9 aro sallsynta, summa 138 arter med 11 varieteter. 



Af Pleurocarpi aro 25 arter allmanna, 12 forekomma flere- 

 stades och 41 aro sallsynta, summa 78 arter med 6 varieteter. 



Af hlad mossornas hela antal aro saledes 85 arter allmanna, 

 34 spridda och 112 sallsynta. 



Dessa tal fa ett visst intresse, om man jemfor dem med 

 motsvarande tal for karlvaxterna i samma omrade samt for mos- 

 sorna i Enontekis lappmarks sarskilda regioner. Af karlvaxterna 

 i finska Norrbotten aro (Meddel., h. 12, sid. 119) 133 arter all- 

 manna, 108 spridda och 138 sallsynta. Mossorna i Enontekis 

 lappmark aro enligt prof. Norrlins beriikning (Notiser ur sallsk. 

 pro F. et Fl. fenn. forh., h. 13, sid. 286) fordelade pa foljande satt: 



AUinanna. Spridda. Sallsynta. Summa. 



Fjallregionen 33 2Q 74 133 



Bjorkregionen 61 28 97 186 



Tallregionen 71 27 111 209 



Granregionen 68 30 114 212. 



Liknande proportioner forete lafvarne i samma omrade. 



Det, som harvid mest faller i ogonen, ar de spridda arter- 

 nas fatalighet och de sallsynta arternas stora ofvervigt. Da detta 

 forhallande aterkommer hos sa val lafvar och karlvaxter, som 

 bos mossorna, da det visar sig rada inom mossornas sarskilda 

 grupper och upprepas i alia regioner fran laglandet vid polcir- 

 keln anda till norska fjlillryggen pa 69:de breddgraden, kan det 

 icke bero pa en tillfallighet. Forhallandet ar just sadant, som 

 det maste blifva, om trakten varit utsatt for talrika och starka 



