R. Hult, Mossfloran i trakterna mellan Aavasaksa ocli Pallastunturit. 21 



inkomna Pohlia cdhicans, alia fyra foretradesvis bebyggare at* kal- 

 lare trakter, samt deu sydliga Acrodadium cuspidcdum. 



Mycket tidigt infinner sig afveii en grupp torfmossebildare, 

 namligen Sphagnum paliistre, S. aciUifolium, 8. riparium, Poly- 

 trichum strictum, Spliaeroceplicdiis pahistris, Pahidella squarrosa, 

 OncopJionis Waldenhergii och Tliyidiiim Blandoivii, allesamman 

 allmanna arter som ofta fruktificera. Det oaktadt visa kalldra- 

 gen vanligen mycket ringa benagenhet att forandra sig, och de 

 ega alia forutsattningar for varaktighet i de fall, da kalian ar 

 vattenrik och tillforseln af ymnig naring bistar de hogre vaxterna 

 mot hvitmossans patrangande. I inskranktare mon galler saledes om 

 dem detsamma som om karren, att de aro reservmagasin for en 

 mossflora, fran hvilken Here andra formationer kiinna rekrytera 

 sina bestand. Ofverhufvud kan en viss hognordisk pragel icke fran- 

 kannas denna formation. 



Ur karren och kalldragen utveckla sig under vissa foihal- 

 landen lofkarr. Under bjorkarnes ofverskuggning forsvinner fler- 

 talet af karrens mossor. Jag har i denna formation antecknat 

 endast foljande arter, tillhorande kalldragen och karren fore torf- 

 mossebildningen: Amhlystegium aduncum, A. Vadium, A. exannu- 

 latum, A. fliiitans, A. intermedium, A. Kneiffiiy A. stellatum, A. 

 straminetmi, Astrophyllum cuspidcdum, Sphagnum intermedium och 

 S. rijmrium; intradande i karren och kalldragen med begynnande 

 torfmossebildning: Palicdella squarrosa, Oncojohorus Wahlenbergii, 

 Sphaerocephalus palustris, Sphagnum acidifolium, S. paliistre och 

 Thyidium Blandoivii; torfmossevaxter, som tyckas hafva inkommit 

 senare i formationen: Sphagnum strictum, Dicranum fragilifolium 

 och Hypnum trichoides. Det ar dock mojligt att de tvanne sist- 

 namnda infunnit sig pa torfmossetiifvorna redan innan bjorken 

 hade himnit skjuta upp ofver dem, ty de aro ingalimda sallsynta 

 pa (3ppna mossar. Den enda art, som af beskuggningen blifvit 

 markbart gynnad, ar Sx)hagnum strictum, hvilken nagon gang till 

 och med betacker ansenliga flackar i lofkarren. Artens hemvist 

 for ofrigt ar sanka stallen i lof- och blandskogar och tata gran- 

 mossar, afvensom snariga mossangar; fran nagon af dessa forma- 

 tioner harstammar den Sphagmim strictum, som man hnner i de 

 sallsynta och for det mesta sma lofkarren. 



En med denna likartad formation uppkommer stundom ur 



