Osc. Nordqvist. Bidrag till mell. FInlaiids crustacefaiina. 17 



Bosmina Lilljeborgii G. 0. S. 



Bosniina Lilljehoryii, Sars, G. 0. : I Omegnen af Christiania iakt- 



tagne Crustacea cladocera, p. 278. 

 ,, „ Miiller, P. E.: Danmarks Cladocera, p. 152. 



Denna ar, liksom foregaende art, en ytform, men forekommer 

 icke sa allmant. Jag liar funnit den endast i Kallavesi och af- 

 ven der blott en gang i storre mangd, nemligen i en ythafning i 

 sundet niellan Prestgardsudden och Rononsaari (Kallavesi) den 2 

 September kl. 7 e. ra. 



Hos de af mig imdersokta exemplaren bar puckeln icke va- 

 rit sa hog och ryggkonturen jemnare rund an pa P. E. Miillers 

 tab. II, fig. 1. De narma sig saval i detta afseende som i an- 

 seende till det mindre antalet taggar pa abdominalklorna till Bos- 

 mina diaphana P. E. Miiller. — 9- langd 0,6 m. m. 



Bythotrephes longimanus Leydig. 



Bythotreplies longimamts, Leydig, Fr. : Naturgeschichte der Da- 



phniden, p. 244. 

 „ „ Lilljeborg, W. : Beskrifn. ofver tvenne 



markliga Crustac, p. 208, fig. 23 — 29. 

 „ Cederstromii, Schoedler, J. E.: Neue Beitrage zur 



Naturgeschichte der Cladoceren, p. 73. 

 ,, ,, Miiller, P. E.: Danmarks Cladocera, 



p. 203, tab. IV, fig. 29; tab. V, fig. 

 1—18; tab. VI, fig. 7. 

 „ longimanus, Miiller^ P. E.: Note sur les Cladoceres 



des grands lacs de la Suisse, p. 326. 

 Denna art erholls nastan i hvarje yt- och sladhafning saval 

 i Kallavesi som Paijiinne, i hvilka sjoar den ar en af de vanli- 

 gaste och for den pelagiska faunan mest karakteristiska arter. 

 Den forekommer dock aldrig i stort antal pa samma stiille. I 

 Maaningasjo och Pielisjarvi bar jag icke funnit den. 



Den af mig funna formen bar liksom Bythotrephes fran 

 Azowska sjon och Kaspiska hafvet, som Pengo ^ beskrifvit, en 



^) Bythotrephes AaoBCKaro Mopa h o biiaobhx'l npiisiiaKaxij OToro 

 po/i;a Boo6me (TpyjLi 06m. IIcnwiaT. IIpiipoAW iipii IImii. XapLKOBCKOM'L 

 yiiiiBcpciiT. 1879 r. T. XIII). 



