4 Acta Societatis pro Fauna et Flora fennica, III, Xr B. 



mot sina fiender, somliga genom att de aro forsedda med langa 

 bar, hvilka tyckas gora dem oatbara, andra genom nagon obehag- 

 lig vatska eller lukt m. m. Andra larver bafva en forkladande 

 fargteckning, som gor dem lika dylika oatbara larver ocb ater 

 andra hafva en maskerande likbet med blad eller andra foremal, 

 bland bvilka de vistas o. s. v. Alia dessa bafva dock, savidt jag 

 kanner, den egenbeten gemensam, att falla sig till marken ocb bar 

 kortare eller langre tid ligga ororliga, da de tro sig vara i fara. Afven 

 sadana spbinxlarver, bvilka forst intaga botfulla ocb afskrackande 

 positioner, plaga, da de se, att detta icke bjalper. falla sig till 

 marken. Larver, som lefva emellan sammanvafda blad, draga sig 

 emellan dem, men oppnar man bladen. plaga afven dessa falla 

 sig till marken. Fran denna allmanna regel gora matarelarverna 

 ett iindantag, ity att de tvartora vid fara baka sig an bardare 

 fast, sammandraga kroppen, sa att den blir styf ocb bard, samt 

 stracka tillika ut sig fran den gren, bvarvid de balla sig fast. 

 Denna egenbet star enligt mitt formenande i nara sammanbang 

 med deras kroppsform, bvilken bos en stor mangd matare pa ett 

 forvillande satt liknar en fortorkad grenstump. Sasom bvarje 

 annan skyddande likbet forklaras ocksa denna naturligast sasom 

 uppkommen genom naturligt urval. Tillika blef kanbanda egen- 

 beten att gora sig styfva till nytta for dem, emedan de darigenom 

 an mera liknade en grenanda, ocb vidare genom att de salunda 

 kunde bespara sig den modosamma ocb farliga vandringen. som 

 forestatt dem, ifall de bade fait sig till marken. Med egenska- 

 pen att likna en afbruten grenstump torde jamval den bekanta 

 egenbeten, att matarelarverna sakna fotter pa 6 — 8 segmentet, 

 sammanbanga. Da larven forvarfvat sig vanan att sta ut fran en 

 gren, forblefvo endast de bukfotter till nytta, med bvilka den boll 

 sig fast, de ofriga kunde mabanda satillvida bafva varit till skada, 

 att larven genom deras narvaro i mindre grad agde likbet med 

 en grenstump. Genom naturligt urval skulle salunda 6—8 seg- 

 mentets bukfotter bafva forsvunnit, under det att larvens kropp 

 blef lang ocb smal samt erboU knolar ocb uppsvallningar, allt 

 for att genom likbeten med en grenstump undga sina fienders, 

 sarskildt insektatande faglars uppmarksambet V). 



') Hiir antages med Brauer insektlarven med fotter som iirsprungligare. 



