A. Poppius, Dendrometridae. 5 



I sammanhang med ofvanstaende skuUe jag vilja stalla anuu 

 foljande omstandigheter. Manga geometridslakten hafva larver, 

 som icke till utseende likna en fortorkad gren. En del af dessa 

 larver lefva sasom alia de foregaende i trad, en annan del lefva 

 bland ortartade vaxter, isynnerhet pa lingonris. Dessa larver aro 

 i allmanhet sma, ungefar sa stora som de mindre bland de kvist- 

 lika larverna, till fargen aro de oftast Ijiisare, ibland grona. Sa- 

 dana icke kvistlika larver, som lefva i trad, ser man ofta, under 

 det de afgnaga bladkanten, haka sig fast med bukfotterna vid 

 undre sidan' af bladkanten. Skrammas de, draga de sig i krok 

 och stanna i detta lage i skydd af bladskifvan. Nagon benagen- 

 het att falla sig visa de icke, savidt jag kunnat finna, och da de 

 gora sa, ar det svart att afgora, om det sker af vada eller med 

 afsikt. 1 alia fall forhalla de sig annorlunda an andra larver, 

 ty de stanna icke ororliga, da de natt marken och gripa i all- 

 manhet fatt vid forsta foremal, som moter dem i fallet. Harpa 

 skulle, enligt mitt formenande, bero, att man ofta, da man krupit 

 genom en biiske, finner matarelarver pa sina klader. Enligt hvad 

 jag varit i tillfalle att observera, forhalla sig de matarelarver, 

 som lefva bland- ortartade vaxter, pa enahanda satt. Afven dessa 

 falla sig icke och stanna pa samma satt ororliga, ofta nagot bag- 

 bojda, da de oroas. De hafva ingen nytta af att salunda stanna 

 ororliga, tvartom antagligen skada, ty deras fiender, som framst 

 torde utgoras af rofinsekter, myror, odlor o. d., fa darigenom en- 

 dast lattare fast dem. Egenheten att salunda stanna ororliga 

 kunde hos dem mahanda forklaras sasom ett kvarstaende arf 

 fran en tid, da deras stamforvandter lefde i trad och gjorde sig 

 kvistlika. 



x\fvikande fran andra matarelarver forhalla sig Acidalia-lar- 

 verna, hvilka lefva pa ortartade vaxter och rulla ihop sig i spiral, 

 da de se sig i fara. Har skulle salunda egenskapen att resa sig 

 pa bukfotterna gatt forlorad, sasom varande till skada. Samma 

 vore fallet med Eupithecia-larverna. Sasom afpassade for att lefva 

 forborgade i det inre af blomkronor o. d. skulle de, mera an 

 andra hafva forandrat sig och hafva kvav af slaktarfvet foga annat 

 an saknaden af bukfotter pa 6 — 8:de segmentet. 



Salunda skulle matarelarverna hafva blifvit afpassade for 



