A. Poppius, Dendrometridae. 27 



tet Macaria alltid funnit endast 11 ribbor a framvingarne. hvar- 

 vid ribban 10 i vanlig ordning utgatt fran framre medianstammen 

 och antingen varit fri eller sammanstott med ll:te ribban (eg. 

 ribban 12) eller ock med gemensamma stamraen 8 — 9. Dessutom 

 intraffar hos Mac. notata att ribban 9, som annars i vanlig ord- 

 ning utgar iir gemensara stam 8 — 9, andas blindt midt emellan 

 ribborna 8 och 10, eller ock att samma ribba 9 utgor en gren 

 till ribban 10. Yttermera intraffar, att ribban 12 (bar 11) ofver- 

 gar som gren till ribban 10, under det att dess inre afbrutna del 

 andas blindt. 



Svarast forklarad ar ribbforgreningen hos Abraxas. De tre 

 finska arterna hafva alia olika ribbforgrening. Hos A. raelanaria 

 forekommer tvanne ribbforgreningsformer, den ena med ribborna 



10 och 11 utgaende hvardera for sig, hvarefter 11 for ett godt 

 stycke sammansmalter med 12, den andra med ribborna 10 och 



11 ur kort gemensam stam samt fria. Hos A. Grossulariata och 

 margiuata finnes endast 11 ribbor, hvarvid 10 hos Grossulariata 

 ar med anastomos forenad hos stammen 7 — 9 och medelst en an- 

 nan anastomos med ribban 12. Hos A. marginata ar 10 fri. 

 Har kunde mahanda antagas, att ribborna 10 och 11 utgaende 

 fran gemensam stam allt mera sammansmultit, tills de bildat en 

 enda ribba. I detta fall horde slaktet ofverforas till Boarmidae, 

 dit A. melanaria under slaktnamn Rhyparia afven blifvit raknad. 

 En annan forklaring af slaktets ribbforgrening ar att 11 sma- 

 ningom sammansmultit med 12. For denna tolkning talar ana- 

 stomosen emellan 10 och 12 hos A. Grossulariata, hvilken da 

 skulle utgora en rest af ribban 11. For att bevisa riktigheten af 

 denna sednare forklaring, skulle ribban 12 hos nagon art bora 

 vara 2-grenig. En sadan variation har jag dock icke funnit hvar- 

 ken hos de finska arterna A. Grossulariata och marginata eller 

 hos de utlandska A. Ulmaria och pantaria, hvilka jag for detta 

 andamal undersokt. Anastomosen emellan 10 och 12 finnes all- 

 tid, men den emellan 10 och stammen 7 — 9 saknas ofta. 



S^som hogst egendomlig ma anforas Heinemanns forklaring af ribbfor- 

 greningen hos slaktet Metrocampa, dit han riiknar den finska arten Ellopia 

 prosapiaria. Forst heter det namligen (I pag. 625) „die Costalrippe gabelt 

 sich in Rippe 12 und gemeinscliaftlichen Stiel von 10 and 11", hvilket icke 

 kan sagas, da det gemensamma skaftet synbarligen iitgiir fran framre median- 

 stammen. Yidare fortsatter Heinemann ,. bisweilen geht auch von Rippe 



