R. Hult, Mossfloran i trakterna raellan Aavasaksa och Pallastunturit. 45 



periods)) (Kristiania 1876) omnamner prof. A. Blytt (sid. 37) att 

 tradstammar blifvit funna iribaddade i torfmossarne langs hela 

 norska kusten anda till det skogliisa Nordvaranger. Detta antyder 

 att ett mildare klimat fordom radt afven norr om polcirkeln. Ett 

 strangare klimat an det nuvarande i norra Europa bevittnas ater ge- 

 nom fyndet af Drijas octopetala och Salix reticulata i kalktuflerna 

 fran Jemtlands skogsregion, hvarom prof. A. G. Nathorst nyligen 

 nieddelat en notis i Geologiska foreningens i Stockholm forhandliii- 

 gar (band VII, haft. 14). I sammameddelande papekar den utmarkte 

 paleontologen >.f(5rekomsten af tall och franyaron af gran i alia 

 hittills narmare undersokta aflagringar» i Norrland. Hiirom sager 

 ban: »Granen ar niimera i Jemtland allman och gar enligt Olsson 

 hogre upp an tallen, hvilken deremot saknas i fj aliens grannskap. 

 Tallens forekomst afven tillsammans med Dnjas etc. blir deri- 

 genom sa mycket markligare. Granens franvaro kan i betrak- 

 tande af de manga lokalerna icke gerna anses sasom tillfallig, 

 detta sa mycket mindre som, enligt Carlson, denna vaxt bildar 

 den nutida skogen vid flere af fyndorterna. Man ledes hari- 

 genom till det antagandet, att tallen invandrat till Jemtland fore 

 granen)). Och i en not paminner prof. Nathorst om att granen 

 ej heller finnes i de af professor Steenstrup och andra undersokta 

 danska torfmossarne och lika litet i kalktuffen fran Benestad i 

 Skane. Den af mig undersokta torfven under strandvallen vid 

 'J\irtola (se Meddel, haft. 12, sid. 12) vittnar i full ofverenstam- 

 melse harmed. Ehuru granen nu ar det forherskande tradet pa 

 mossarne och i alia sumpmarkers grannskap i hela finska Norr- 

 botten och tallen endast undantagsvis ses i forsumpningarna, sak- 

 nas granen belt och ballet bland de bestambara lemningarua i 

 denna gamla torf. Afven till norra Finland tyckes granen salunda 

 hafva inkommit senare an tallen, om man nambgen alls kan tillata 

 sig en slutsats pa grund af en sa enstaka fyndort. 



Detta torde vara allt, som hittills pa paleontologisk vag blif- 

 vit kandt om postglaciala klimatforandringar i norra Skandina- 

 vien. Nagra ytterligare antydningar hafva vunnits genom vaxt- 

 geografiska iakttagelser. I min beskrifning ofver fjiiUens vegetation 

 i det af lektor Hjelt och mig genomresta omradet (Meddel, haft. 

 12, sid. 77) bar jag framhallit skogsgransens nedfiyttning pa om- 

 radets berg samt dessas synbara uttorkning. Ejiillvaxterna, hvilka 



