44 Acta Societatis pro Fauna et Flora Fennica III, n 1. 



Detta mossonias framskridande steg for steg ocli i inassa for- 

 klarar hvarfor sporadiska arter i sjelfva verket aro sa fa till aiitalet 

 pa de standorter, hvilkas vegetation vi ofvaii granskat, ocli hvarfor 

 A. R Wallace's i borjan af denna afhandling framhallna asigt vid 

 en narmaie granskning viuner sa ringa bekraftelse. For att eu 

 spridning pa langt hall skall blifva effektiv, fordras ej blott att 

 arten i sitt nya hem skall finna ett gynsamt klimat och en lamplig 

 standort, utan derjemte att den skall anliinda i tillrackligt ansenlig 

 mangd eller vara utrustad med tillrackligt ofverlagsna egenskaper 

 for att med framgang kunna utharda kampen mot de fran alia 

 hall i tusental patrangande medlemraarne af de forut bestaende 

 vaxtsamhallena. Kampen fur tillvaron synes salunda vara nog 

 Strang att forhindra alia oregelbundenheter i mossornas likasom 

 fanerogamernas vandringar Och att inskranka dem till en snack- 

 gang, som motsvarar de sekulara geografiska och klimatiska for- 

 iindringarne pa jordklotet. 



Undantag fran denna allmanna snackgang far man soka en- 

 dast bland de sporadiska arter, hvilka vaxa pa latt tillgangliga 

 lokaler utan slutet mosstacke och utan ett den ofriga vegetationen 

 beherskande bestand i nagot hogre skikt, saledes, bland de i ta- 

 bellen anforda 40 arterna, endast den blottade jordens och gran- 

 mossavnes 7 arter. De ofriga 33 vaxa pa sadana platser, att de 

 icke hafva kunnat innastla sig, om de kommit enstaka och direkte 

 fran de aflagsna trakter med afvikande khmat, der de nu aro 

 allmanna. Genom sitt satt att upptriida roja de, att de fordom 

 varit allmannare och att de inkommit under naturforhallanden, 

 som ej langre rada i finska Norrbotten. 



Att Europas klimat efter istiden undergatt atskilliga vexlin- 

 gar, ar numera hojdt ofver allt tvifvel. De geologiska och pa- 

 leontologiska bevisen derfor, hemtade ur de postglaciala atia<;rin- 

 garna, ur torfmossarne, sijtvattenslerornas vaxtlemningar och 

 kalktuffen, aro allt for kanda for att bar behofva upprepas. Det 

 ar dock egentligen blott den sodra hiilften af Skandinaviska halfon 

 samt Britiska oarne och mellersta Europa, som i detta afseende 

 bUfvit narmare undersokta. Angaende klimatforandringarnas art 

 och ordningsfoljd i norra Europa aro antydningarna tills vidare 

 mycket sparsamma. I sitt intressanta arbete » Essay on the immi- 

 gration of the norwegian flora during alternating rainy and dry 



