38 Acta Societatis pro Fauna ot Flora Fennica ITI, n. 1. 



matta intriinga 1^ arter, och granmossarne lemna, tack vaie ris- 

 affallefc fran tradeii och biiskarne, rum for 15 nykomlingar. Bjork- 

 lundarne gifva likaledes rum for 12 nya arter under sitt flerdubbla, 

 men glesa skikt af orter och griis. I bjorkskogarne infinna sig, 

 medan mossan sluter sig, 17 arter, som icke forut finnas pa de 

 standorter der denna formation plagar uppsta. Men i de forma- 

 tioner, i hvilka marken redan eger en tat betackning, inkomraa 

 ' endast fa nya arter. Med tvekan liar jag kunnat uppfora 3 arter 

 sasom invandrade i tufaiossarne, och 5 arter sasom inkomna pa 

 griisvallarne fore deras forsilmring. Pa mossangarne visa sig 8 

 nykomlingar, af hvilka en del torde hafva anlandt redan fore 

 mosstackets slutning. Granskogarnes tillskott fran grannskapet 

 uppgar till blott 2 arter, tallblandskogarnes till 4, tallskogarnes 

 till 2 och lafmoarne fa alls ingen tillokning i sin mossflora. 



Trad- och buskbestand tyckas afven hindra invandringen 

 fran grannskapet. Att det dervid icke ar beskuggningen, som 

 verkar menligt, synes af bjorklundarne, hvilka fran omgifvande for- 

 mationer mottaga 12 arter, nastan lika manga som de arfva fran 

 strandkolonierna. Vattendragen, vid hvilka de iiro belagna, utgora 

 den vag, som har star oppen for invandrarne. Deremot hindras 

 invandringen i de tataste videsnaren helt och hallet, oaktadt de 

 fiesta af dem sta vid braddarne af vattendrag. Tillgangen har- 

 vid inser man forst sedan man betraktat ett sadant snar efter 

 varflodets slut. Buskarne hafva verkat pa vattnet som eii sil ; de 

 fasta amnen, som medforts pa ytan af strommen, hafva fastnat i 

 grenverket, som efterat ar rikligt behangdt med allehanda aft'all 

 och vaxtlemningar. Till marken kommer foga annat an sanden 

 och dyn, utom langs snarets kanter, der ocksa mossvegetationen 

 frodas, Samma verkan har tufstarren pa starrangarne. Den nakna 

 dyn djupt nere mellan tufvorna ar visserligen starkt beskuggad, 

 men det gifves nog mossor, som trifvas i sa svag belysning. Na- 

 got mosstacke uppkommer dock icke forr an tufstarren glesnar, 

 ty den silar vattnet fritt fran groddknoppar och andra vegetativa 

 fortplantningsorgan ur mossverlden. Sedan vattnet sjunkit undan, 

 beredas de genom luften seglande sporerna samma motstand saval 

 af de at alia hall sparrande starrbladen, som af de damera fuUt 

 lofbekladda videbuskarne. 



I allmiinhet staller sig forhallandet sa, att ju flere vexlingar 



