28 Acta Societatis pro Fauna et Flora Fennica IIL n. 4. 



ma framhallas att pa vissa stan dorter stjernharen rikligen fram- 

 tracla, exemp. pa liolken (da vaxten bebor mager frisk fin + de- 

 nuderad sandjord; exs. n. 2'3 fran Tonset). medan detsamma pa 

 andra lokaler alldeles uteblir (grasbevuxen eller mossig mark). 

 Afven blomfargen synes stundom i nagon man influeras af stand- 

 orten och i storre grad afven blomstrens tathet. 



Men, utom dessa af standortsforhallanden betingade foran- 

 dringar, finner man latt att H. auricula bar, liksom ofverallt an- 

 norstades, ar splittrad i en mangd underordnade former, hvilkas 

 antal vanligen tilltager i den man arten pa hvarje ort ar allman. 

 om de ock pa langt nar icke aro sa talrika som man pa forhand, 

 i betraktande af de mangfaldiga jordmans-lage- och liojdforhallan- 

 dena vore bojd att antaga. Endast vid Are stod blott en enda 

 form att uppdagas pa den Jilla flack, arten der bebodde, men re- 

 dan vid Drivstuen kunde 3 a 4, Tyvold 5 eller flere och vid Me- 

 raker inemot ett par dussin iirskiljas. Harvid ar dock att markas, 

 att de allra fiesta utmarka sig genom hogst obetydliga kannetec- 

 ken eller representera de lagsta kategorier af variationer, hvilka 

 * redan i lefvande tillstand oftast aro svara att uppfatta och i tor- 

 kade samlingar nastan omojliga att utreda, enar manga kanne- 

 tecken under pressning ga forlorade och en forvexling med de 

 s. k. modifikationerna latt ager rum. En narmare utredning af 

 ifragavarande former skuUe erfordra langvariga undersokningar 

 pa ort och stalle, af hvilken anledning en detaljerad utlaggning 

 af amnet nu icke kan komma i fraga, utan nodgas jag betraf- 

 fande de norska formerna inskranka mig till nagra fa antydningar. 

 Den ojemforligt allmannaste och ymnigaste, specielt i de 

 lagre regionerna, ar hufvudformen med dertill horande smarre va- 

 riationer. Former, hvilka afvika sa mycket att at dem kunde 

 tilldelas epitet af varietet eller undervarietet aro ganska fataliga 

 och finnas dessutom i de lagre regionerna sa sparsamt forhanden, 

 att de i jembredd med hufvudformen spela en forsvinnande liten 

 rol; manga af dem upptrada blott i nagot enstaka individ, anty- 

 dande att man i sadant fall kanhanda blott bar att gora med 

 tillfalliga bildningar; deremot finner man i nagra hogre belagna 

 trakter, t ex Tonset, afven andra an hufvudformen i nagot storre 



mangd. 



Bland former, som i markbarare grad afvika fran den van- 



