34 Acta Societatis pro Fauna et Flora Fennica III. n. 4. 



Fol. ?|=5|^, i=^, Inv. c. '^ (1;^), D.circit. 22 (19-25), Lni. 



1.8 — 2. mm. 



Utmarkande for denna form aro dess n. glatta intensivt bla- 

 grona, pa mer denuderade platser starkt vagiga, spetsiga blad(de ofre 

 med utbojd spets), jemfoielsevis sma holkar med vanl. tydligt vio- 

 lettoppade holkfjall, sma blomkorgar med smala, rodstrimmade 

 kantbloramor, dunkla orent fargade stift, som torkade bli svartaktiga, 

 jemte den rikliga tillgangen pa glandler pa blomstallning och stjelk. 



Upptrader i ofrigt med nagot vaxlande egenskaper: stjelk 

 finare eller giofre, ofta jemte hoik + harlos till nedom midteii, 

 blad stimdom trubbiga, hoik med rundad eller tvar bas, holk- 

 fjallen stundom med bred trubbig eller t. o. m. alldeles tvar spets, 

 som dessutom kan vara svagt eller alldeles otydligt kolorerad; 

 haren visa sig af teml. skiljaktig langd. — Mojligen bero nagra 

 af dessa afvikelser pa forekomsten af smarre variationer, men till 

 det mesta synas de vara betingade endast af yttre omstandigheter. 



Fimnen endast vid Drivstuen, der den spridd eller vanl. flack- 

 vis upptrader i de flesta dalar (heist i grunda dalbottnar, men af- 

 ven pa brantare sluttningar) ; i en af de mellersta dalgangarne 

 (den 5:te) sardeles rikligt i storre tattbevuxna flackar. 



Forhandenvarande form, hvilken finnes antydd i mina Adnot. 

 I. p. 99, ofverensstammer till blomstrens farg och egenskaper med 

 H. (Pilos.) hracliyceijlialumy och i synnerhet, da den upptrader 

 med tvar hoik och bredspetsade trubbiga holkfjall, blir likheten 

 ofverraskande stor; om nyssberorda form paminner afven den grofva 

 latt lossnande rotstocken afvensom stjelken, som ar, om ock i sva- 

 gare grad, S-formigt bojd. A andra sidan ansluter den sig till 

 H. suecicum, specielt hvad holkfjallens form i allmanhet betraffar; 

 sardeles nara kommer den ett par af Ahlberg vid Drivstuen in- 

 samlade till komplexen var. connectens horande former. I mina 

 tidigaste anteckningar blef narvarande form upptagen som en var. 

 af H. brachycepJtalimi, men atskilliga kannetecken och isynnerhet 

 utbredningen tala for, att de bora atskiljas eller betraktas som 

 parallelformer, hvardera tydligen tenderande at H. auricula. 



H. suecicum "^cochleatum. — Hier. exsicc. n. 38—46. 



Filos. *cochlearis Norrl. Adnot. I, p. 100; Hier. floribundum 

 .\ar. al2)estre Lindeb. Hier. Scand. exs. n:o 7 (1868); H. florib. age- 



