J. p. Xorrlin, Biclrag till Skand. lialtons Hieracium-flora. 35 



nimiuni Lindeb. in Blytt Norg. Fl. (p. p.j; H. '^suecicum a ge- 

 mdnum 3 parcipiliim N. P. Hier. iMitteleur. p. 695 p. p. 



Utmarkande for denna form aro korta breda blekgrona 

 vanligen tnnna blad, af hvilka de ofre merandels aro kupiga: breda, 

 bredkantade, i spetsen oftast rosenroda holkfjall: t. Ijusa bloraster 

 af ren ton; stift orena vid torkning svart- eller giilbiunaktiga. — 

 I ofrigt ar stjelken omkr. 20 cm. hog, iippstigande. utan eller med 

 ett utbildadt blad nara basen, nedtill gles- och teml kortharig med 

 spridda glandler, upptill starkt rodbrun, + tiltluden och forsedd 

 med langre, spridda glanshar, fablomstrig. Bladen aflangt spad- 

 lika — elliptiska, trubbiga eller kort tillspetsade, de ofre vanl. 

 raukronerade med utbojd spets, i kant och langs ryggnerv hvit- 

 hariga, men aldrig med spar af stjernhar. Holkar 7.5 — 9 mm. 

 hoga, 4 — 6 mm. breda, med aggrund — nagot tvar bas. Blom- 

 korgar omkr. 23 mm. i diameter (1 ord. 23 — 27 mm.); kantblomraor 

 omkr. 2.2 mm. breda, med i borjan oftast nagot inrullade kantei-> 

 iitvandigt i regeln nagot rodstrimmade. 



Vid Are teml. allm. pa nagot friskare stallen a sluttningarna, 

 upptradande i smarre grupper; ar bar kanske nAgot allmannare 

 an H. suec. v. rhodolepis, med hvilken den stundom viixer till- 

 sammans. Meraker, teml. allm. pa friskare angsartade stallen. 

 Singsaas, flerst. pa friskare sluttningar. Eidet, pa liknande mar- 

 ker teml. allm., men vanl. blott sparsamt; har afven pa fuktiga 

 sphagnosa platser. Tonset, flerst. spridd eller flackvis strodd. Lille 

 Elvedal, rikligen pa en sliittning. Foldal, nara Ryhaugen. Drivstuen, 

 i de mellersta lierna i spridda tiackar eller sparsamt. I mina sam- 

 lingar iinnes den vidare fran Opdal, Valders och Randsfjord (S. 

 Almqvist). 



Vid Meraker patrattades i slutet af juni blot<- nagon enda 



o 



individ med forsta blomstret + utslaget; vid Are i borjan pa juli 

 blomningen borjad (I ordn. blm.). 



1 regeln ar H. cochleatum latt att sarskilja fran ofriga till 

 komplexen H. sueciciim horande former, ehuru den ingalunda ar 

 likformig utan splittrad i atskilliga underordnade former och dess- 

 utom i likhet med andra narstaende upptradande i stundom nog af- 

 vikande moditikationer. Forutom att dimensionerna ansenligt vexla 

 efter standorten, inverka de yttre agentierna ej obetydligt pa bla- 



