38 Acta Societatis pro Fauna et Flora Fennica III, u. 4. 



tiga spai'samt korthariga eller harlosa holkar raed rundad bas. 

 mer jembreda, otvdligt kantade starkare triibbiga i spetsen kolo- 

 rerade holkfjall samt mycket tatt glandelhariga blomsterskaft; for- 

 men ar at nog sareget utseende och fortjenar kanske eget namii, 

 om ock atskilliga egenskaper bero pa standortsforhallanden. In- 

 divider som forbinda dessa 2:ne former antraffas ej sallsynt (Exs. 

 n. 44) och dessiitom andra som till hoik och delvis blad eriara 

 om H. stylobiini eller ock i hog grad likna H. hrachycei^halum. 



En koitbladig form, habituelt liknande formerna fran Driv- 

 stuen men till blomsterskaftens indument afvikande, forekommer vid 

 Lille Elvedal. — Fran Ryhaugen (i Foldalen) har jag insamlat en 

 spad teml. hogvaxt form med smala holkfjall, af hvilka de yttre 

 aro nagot losa, och med fylliga blomster (Exs. n. 46); till blom- 

 och bladfaig nagot erinrande om H. chrysocephalum. — I Opdal 

 har Froken S. Moller insamlat nagra former, bland dem en mer 

 skiljaktig med upprat stjelk, morka breda laga morkhariga hol- 

 kar, de inre langfjallen mycket breda, trubbiga med teml. diinkla 

 kanter och ofargade toppar; synes utgora en egen varietet. 



Att samtliga nu uppraknade former hora till en gemensam, 

 fran den egentliga H. suedciim afskild, i Skandinavien vidt ut- 

 bredd komplex. i hvilken de inga som moment af merendels all- 

 deles underordnadt varde eller delvis kanhanda endast utgora 

 s. k. modifikationer, synes mig lida intet tvifvel, om ock forfat- 

 tare fordelat dem pa fiere eller farre olika arter eller underarter. 

 Ungefar enahanda uppfattning ha herrar S. Almqvist (Studier p. 

 vii) och Lindeberg (i Hier. Scand. exsicc. n:o 7, 1868) uttalat, 

 ehurii de enl. min uppfattning synas tilldelat komplexen en for 

 vid omfattning. I lefvande fullt utbildadt tillstand har ifragava- 

 rande art nastan alltid kunnat utan svarighet skiljas fran H. siie- 

 cicum, med hvilken den dock medelst sparsamt upptradande mel- 

 lanformer torde vara forenad; en sannolikt dylik har redan an- 

 forts fran Meraker och en annan har af mig patraffats vid Eidet ; 

 denna sistnamnde liknar till blad H cochleatum, men i ofrigt H. 

 suecicum, specielt med hansyn till de smala holkfjallen och de 

 langre oeh rikligare haren pa stjelken. Mojligen hithorande bild- 

 ningar har jag sett fran Valders, men de aro sa sparsamt repre- 

 sent erade i mina samlingar att nagra slutU'dningar i omformaldt 

 afseende pa dem ej kan byggas. 



