J. p. Xorrlin, Bidrag till Skand. halfons Hieracium-flora. 61 



raris vel solitariis praes. apicem versus vestitum; superius inser- 

 tum valde reductum. Anthela composita, umbellata contracta, 

 ramis 3 — 5 sat tenuibus, tomentosa, dense — sat conferte glan- 

 dulosa, setulis raris 1. nullis; squamae angustae canae, livescen- 

 tes. Involucra sat parva basi obtusa medio laeviter con- 

 stricta, obscura virescentia vel fusco-nigricantia, sparse — dense stel- 

 latus (in — iv), pilis obscuris 2 mm. longis paucioribus glandulisque 

 sat numerosis obtecta. Squamae sat angustae, inferiores subalbido- 

 marginatae, superiores + acutae, exteriores fere immarginatae, in- 

 teriores marginibus dilutis sordide vivescentibus instructae. Cala- 

 tliidia mediocria flavescentia dilutesulphurea, stylo vivo 

 et sicco concolore. 



Fol. ~ fP ^^^'- '^V •> ■^' ^^sque ad 20, Lm. 2,2 mm. 



Utmarkt genom Ijusa, starkt gragrona spars, hariga, smala 

 blad, spad stangel, flocklikt hopdragen blomstallning, sma holkar 

 med tvar bas och Ijusa blommor. 



Liksom hos foreg. vexlar indumentet hos narvarande form 

 ansenligt efter olika standort, men den blir icke sa rikharig som 

 Hnfuscatum och de andra. Fran gleshariga exemplar af nyss- 

 namnda form skild bL a. afven genom glandlerna som stiga lagre 

 ned pa stjelken och afven upptrada pa det undre stjelkbladet. 

 Hor till de tidigaste arterna och l:sta blomstret fanns redan ^^/^ 

 pa nagot stalle utslaget. 



Are, allmant pa sluttningarna, heist pa magra torra platser, 

 men i regeln icke ymnigt, ehuru dock flerst. forekommande i teml. 

 mangd; upptrader ofta ensam, d. a. utan sallskap af andra Pilo- 

 sellae cauligerae. 



Ifran Angermanland, Sabra, bar H. W. Arnell insamlat ett 

 par narstaende former; en redogorelse om dem maste dock bar 

 lemnas asido, emedan det synes mig ogorligt att utan narmare 

 undersokningar i naturen utreda hithorande Hieracia, hvilka re- 

 dan af yttre inflytanden aro underkastade stora forandringar, 

 specielt hvad indument och bladfarg betraffar och hos hvilka dess- 

 utom vigtiga karakterer, sasom blommornas farg och holkarnas 

 form, i pressadt tillstand icke mer kunna med sakerhet urskiljas. 

 Den undersokning som bar kommit de 4 senast relaterade for- 

 merna till del ar for ofrigt nog ofullstandig, hvarfor deras upp- 



