78 Acta Societatis pro Fauna et Flora Fennica III, n. 4. 



ovalt ruudade ofta lange per s isterande, de ofre utdraget aflinga, 

 trubbiga, helbriiddade eller svagt tandade, tydligeu dragande i bly- el- 

 ler bl4gr§,tt, bekladda med ' spridda kortare h^r; nedre stjelkbladet 

 uudertill ofta med tydliga sp-lr af stjernludd; liolkar 12 — 15 mm. 

 hoga, ovala, temligen rikligt bekladda med gvLspetsade eller nS.got 

 morka h<^r; holkijall temligen Irjsa, n&got smala, de yttre trubbiga, de 

 im*e med Itlngt utdrageu svartaktig spets; blomster temligen dunkla, 

 stift torrt t. svart, kantblommor + h§-riga, smala. — Liknar F. 12, 

 fr&n hvilken den iir skild geuom tydligen gr&aktiga blad, smalare hol- 

 kar och holkijall samt langre liS-r; till kanuetecken narmande sig re- 

 dan H. commutatum. Vid Kongsvold lierstades; Dalen i Foldalen. 



A^id Kono'svold aiitraftades en lielt lag enblomstrig form, med breda, 

 korta blad af H. commutati farg, med hvilken den liar afven andra kannetec- 

 ken gemensamma, men olik genom sina kantblom, hvilka ilro hariga ungefiir 

 som hos H. fuliginosum, eller andra former af H. alpinmn; den star emellan 

 F. 2 eller 9 och H. commutatum. 



De nu uppraknade formerna aga vissa genomgaende kaunetec- 



ken och torde alia, sasom afven Lindeberg augifver, hora till samma 



komplex, hvarvid dock ar att marka, att F. 14 och kanske afven 



F. 11 redan bora till ofvergangsserier. Hum nu de sarskilda 



formerna bora till sitt varde uppfattas ar for mig icke mojligt 



att bestamma, da mina iakttagelser aro alltfor fataliga och afven 



de forfattare som nagot utforligare afhandlat amnet, om dem hysa 



skiljaktiga meningar. Att en stor del af R. alpini former, trots 



deras ofta tydliga och latt framtradande kannetecken, endast ut- 



gora obetydliga variationer ligger for oppen dag. Forutom for- 



mernas talrikhet, vittnar harom bl. a. deras utbredning som ofta 



ar inskrankt till en enda ort eller en enda flack: utom hufvud- 



formen finnes inom finska florans omrade knapt nagon fullt iden- 



tisk med de nu anforda, ehuru flere komma dem alldeles nara. 



Storsta delen af de under sarskilda numror ofvan uppraknade 



formerna, synes mig hvar for sig dock bilda varieteter eller un- 



dervarieteter och nagon enda af dem kanske afven representerande 



egen underait De mest framtradande af ifragavarande former aro 1, 



5 och 10; till n. 5 narma sig 6 och 7 och med dem kunde afven mojli- 



gen var. foliosum Lindeb. forenas till en gemensam storre enhet; 



till n. 10 ansluta sig 12 och 13, hvilka val jemte n. 9 aro att 



hanforas till H. ""fuliginosum Laest.; de ofriga utgora dels mel- 



lanformer mellan namnda komplexer, dels ofvergangsbildningar 



till andra arter. H. ""fuliginosum torde ungefarligen motsvara 



