J. p. Novrlin, Anteckningar Ofver Finlands Pilosellge, I. 33 



ofre bladen upptrada slutligen ofta 1 stundom 2 blad, vanligen belt 

 sma tunglika eller smalt spadlika med kort apikulerad spets, hel- 

 breddade, pa undre sidan tatast af alia bekladda med filtludd; 

 dessa ba barnedan betecknats som f) de ofversta(/. siiprema). 

 Det bebofver knappast framballas att nagon synnerligen skarp 

 grans emellan dessa slag ej existerar. 



Af de nedre, mellersta ocb ofre bladen ar antalet i regeln 

 1 a 2, men med undantag af de mellersta kan i rosetten nagot 

 slag saknas ocb vanligen aro icke alia slagen samtidigt pa samma 

 planta forbanden. Stundom saknas (utbildas ej) temligen regel- 

 bundet nagon af dessa bladkategorier, exempelvis de ofre, ocb likasa 

 upptrader stundom nagot slag som radande. Nagongang aro de 

 yttre, mellersta ocb ofre till storleken eller i andra afseenden 

 (formen) foga skiljaktiga fran bvarandra. 



Endast i nagra enstaka fall bar jag bos de yttre ocb annu 

 mer sallan bos de under dem befintliga bladen funnit mer ut- 

 markande karakterer, bvarfor jag forbigar dem, for att i det 

 foljande korteligen berora de mellersta ocb ofre bladens egen- 

 skaper. 



Dimensionerna bos dessa blad aro temligen vaxlande. For 

 bedomande af den relativa storleken de skilda formerna emellan 

 ma anforas att langden pa mellanbladen vaxla mellan 22 ocb 

 50( — 80) ocb bredden mellan 6 — 16( — 18) millim., pa de ofre 

 resp. 16— 50( — 60j ocb 4 — 10(11) millim., allt bos gruppen i dess 

 belbet ocb pa normala (torra, magra) vaxtplatser. I nagra fall 

 balla sig dimensionerna inom teml. tranga granser liksom a an- 

 dra sidan den motsatta ytterligbeten bos samma form kan gora 

 sig gallande. 



Af bladens egenskaper ar fargen i systematiskt afseende 

 bland de fornamsta. Utaf de talrika nyanserna kan man sar- 

 skilja tre bufvudslag: rent grant, som vanligen ar forbunden med 

 en svag skiftning i gulaktigt, synnerligen i torrt tillstand fram- 

 tradande, yrdgroiit, som bos gruppen ar den allmannast radande, 

 ocb bldgront^ som dock typiskt bos ifragavarande arter knappast 

 ar representerad (bos fiere bland ofvergangsserien forekommer 

 den i blandning med gragriiut). Sarskiljandet af dessa farger i 

 deras utpraglade renbet ar ej forbundet med nagra betydande 

 svarigbeter, men for en saker uppfattning af de finare nyanser, 



