J. p. Noirlin. Anteckningai- ot'ver FinUuuls Pilosella?; 1. 51 



enblomstriga arterna eller artkomplexerna. Tages den form till 

 representant for hiifvudgruppen, hvilken till kiinnetecken ar mest 

 afskild fran de ofriga liufvudtyperna, och derigenom intager en 

 sjelfstandig plats i systemet, kan ej nagon tvekan iippsta, att den- 

 samma ar att soka i P. Peleteriana auctt., hvilken (P. Hop- 

 2)eana och nagra alldeles narstaende mojligen undantagna) sa- 

 viil till blomkorgar och holkens byggnad som indument och sto- 

 loner, d. il. i alia vasendtliga delar, differerar fran ofriga typer. 

 Ifran former, sadana som hiir nedan aro upptagna under 3:djc 

 gruppen {H. pUosella virescens auctt. Scand. och liknande), hvilka 

 otvifvelaktigt hora till s. k. ofvergangsserier, bestar afvikelsen, for- 

 utom blomstallningen, hufvudsakligen i foljande: bladen aro rent 

 grona*), pa undre sidan af mycket tint och tatt ludd snohvita 

 (hos virescens etc. gragrona eller nagot i blaaktigt gront dra- 

 gande, undertill svagt eller starkare graludna), stolonerna med tata, 

 undertill snohvita blad, som till storlek och 'form likna de van- 

 liga eller i vissa fall rosettbladen (hos virescens m. fi. aro stolo- 

 nerna heterofylla); i samraanhang harmed star rotstockens afvi- 

 kelser. Dessutom iiro holkfj alien, isynnerhet de yttre, stora (fa- 

 taliga), losa samt bekladda med sparsamt ludd, men ej siillan rik- 

 ligen hariga. 



Aterstar vidare att narmare bestamma hvilka af de hos oss 

 fijrekommande formerna sta sa nara till P. Peleteriana, att de 

 kunna anses hora till dess spontana variationssfer och salunda 

 utgora liksom utgreningar af densamma. I nordliga Finland fore- 

 komma former, af hvilka nagra med alldeles enahanda hufvud- 

 kiinnetecken som P. Peleteriana auctt., medan andra afvika sa- 

 tillvida att holkfjallen likna den hos P. vulgaris vanligaste typen, 

 i det de aro mindre, tatt tilltryckta och starkt stjernludna. Eme- 

 dan i dessa trakter, savidt hittills ar kandt, ofriga mellanformer 

 som ock arter, till hvilka dylika kunde tendera, saknas, ligger 

 det niirmast till hands att fora dem till samma grupp med P. 

 Peleteriana. Afven kring Stockholm och Upsala, hvarest sist- 

 nilmnde art ar synnerlige'i foriinderlig, antrilftas former som skilja 



*) Nemligen i lefvande tillsttlnd; som pressade kunna de liksom hos an- 

 dra griJnbladiga arter antaga en lindrig skiftning i bla- eller gulaktigt gront. 

 Afven det snohvita luddet foiandrar med sxldern fiirg pa ])ressade exemplar. 



