124 Acta Socletatis pro Fauna et Flora Fennica II, n. 4. 



ofvei'fludig, ty namnet vhodanthum kan ickc langre bibeliallas 

 vare sig for betecknande af nagondera af dessa eller aiidra for- 

 mer, emedan detsamma hanfor sig till en sa att saga samman- 

 satt vlixt, soni dertill ar angifven fran en nejd, der den sakerligen 

 icke forekommer och iippstalts pa grund af alldeles ofullstandigt 

 material. Originalet representeras neraligen af 2 individer, det 

 ena liknande ss. namdt P. Scelani, det andia ater ar en form af 

 P. sueclca; hvarderas kannetecken inga i beskrifningen. Den iir- 

 sprungliga etiketten i Swartz' herbarium lyder: ''^Hierac. Gmelini 

 — In glareosis Dauriie'^; bar bar sakerligen en lapsus uppkommit 

 genom etikettforvexling, ty exemplaren barstamma patagbgen icke 

 fran Daurien, utan sannolikt fran nejderna kring S:t Petersburg. 



P. Pseiidoblyttii m.; Hieracf^ pseudo-Blyttii m. in Notis. 

 Fauna et Fl. Fenn. XIII, p. 427 (1874). — Herb. Pilos. Fenn., 

 n:is^61-64. 



Gracilescens, virescens, 30—40 (15—60) cm. alta. Ehizoma 

 et stolones fere prsecedentis. Caulis erectus 1. subadscendens, 

 1— 2-pbyllus, basi Iseviter coloratus, superne sat laxus, stepius in- 

 tense et obscure livescenti- vel vinoso-fuscescens, sat abundan- 

 ter farinoso-stellatus et mediocriter vel parcius glanduliferus, in- 

 ferne pilis albidis basi violaceis, mediocribus (2 — 3 mm. longis) 

 densiusculis — subdensis, superne setulis sat brevibus (long. 

 1—2 mm.), apice canescentibus basi nigris sparsis — solitariis 

 vestitus, sub corymbo tomentosus — densissime tomentosus, 

 sparse — dense glanduliferus et setulis solitariis — densiusculis 

 hirsutus. Folia vulgo anguste 1. elongato-oblonga — oblonga, ra- 



rius oboblonga 1. lingulato-spathulata ( ~ 1 ^ apice ssepius ro- 



tundato-obtusa, vulgo in petiolum sat latum attenuata (locis de- 

 nudatis fere sessilia), denticulata, opaca, virescentia la3viter sub- 



liigre hoik, hvilken efter blomningen bar utdragen smal bas, smaiare hoik fj ill! 

 med langt utdragen mycket fin spets och hvitare kanter ; de nedersta fjiil- 

 len Uro isynnerhet mycket smala och utdragna. Blomstrens flirg ar mot kan- 

 terna nagot Ijusare, men i midten litet starkare brandgula lln hos P. Scelani. 

 Skiljaktigheterna Uro antecknade euligt lefvande, i botaniska triidgarden kultive- 

 rade exemplar; den trifves hlir ypperligt och har uppdragits af fron fran Porog. 



