J. p. Norrlin, Anleckningar otVer Finlands Pilosellas I. 79 



Jemte P. tenuiliufjua den allmannaste och rikligast forekom- 

 maude arten inom denna grupp och afven bland de ofriga finska 

 Piloselloiderna gifves det blott nagra fa former, livilka ham- 

 tinnan kiinna iipptriida som medtafiarc med densamma. Finnes 

 afven insamlad fran de vestligaste delarne af landet (Satakunta; 

 Larsmo i mellersta Osterbotten) och mbjligen afven pa Aland, 

 men utbredningsforhallandena i berorde nejder aro annu obe- 



kanta. 



Bildar liksom en centralpunkt, der de enblomstriga och mer 

 typiska formerna af denna grupp sammanstota med de greniga eller 

 ock i andra hiinseenden ofvergangsserier till P, auricula och niir- 

 staende tydligen representerande formerna. Detta antydes af den 

 ej siillan nagot i blagront skiftande bladtargen, de glesbladiga 

 stolonerna, kanten pa holkfjallen iifvensom af den pa manga stal- 

 len antraffade forgreningen hos blomsterskaftet (vid basen). I flere 

 fall beror sistberorde afvikelse patagligen af tillfallig inverkan af 

 andra forgrenade mellanformer eller hybrider, men i andra synes 

 nagon dylik orsak ej finnas forhanden, hvarom afven det stora 

 grona fjallet pa nedre delen af skaftet vittnar. 



Formagan att inga foreningar med andra former ar utmar- 

 kande for denna art, hvarfor afven furcata former i dess sallskap 

 ofta antraffas; pa samma gang tilltaga afven svarigheterna att 

 sarskilja densamma fran andra former. — Men afven oberoende 

 haraf varierar denna art ej obetydligt sardeles hvad indumentet 

 betriiftar och i foljd hvaraf isynnerhet holkarnes yttre utseende 

 betydligen forandras och hvartill jemval standorten bidrager. Li- 

 kaledes iir holkens has och bredden pa kantblommorna varierande 

 afvensom holkfj aliens form, som i vanliga fall bestammes af raka 

 sidor men ej sallan iifven begransas af kurvor. I anledning haraf 

 finner man var. ovata omedelbarligen ofverga i hufvudformen. — 

 Kantblommorna aro vid utsprickningen vanligen belt smala med 

 nagot inbojda kanter, men de tillvaxa i bredd fortfarande allt in- 

 till blomkorgen fullstandigt utvecklat sig. 



Oaktadt alia dessa afvikande egenskaper iir denna art dock 

 en bland de liittaste att.urskilja. Afvikelserna aro jemforelsevis 

 sporadiska, medan den typiska formen synnerhgen rikligt upptra- 

 der och genom sina stora Ijusgula regelbundna blomkorgar af be- 

 hagligt utseende samt de breda, tjocka, lifligt gragrona bladen 



