86 Acta Societatis pro Fauna et Flora Fennica II, n. 4. 



att soka i foreningen af tvcnne arter, P. auricula ocli P. prasinata 

 (eller kanske P. Hilmce)', clen ar dock icke att betraktas som en 

 vanlig bastard utan som en s. k. blandart *J, enar densamma ej 

 blott visar sig likformig och npptrader i mangd utan ock satter 

 fullbildade fron. For narmare utredning af saken aro emellertid for- 

 nyade nndersokningar afvensom kulturforsok erforderliga. 



Blomstren arc af synnerligen klar, nagot i svafvelgult skif- 

 tande farg med regelbimdet zonbildande kantblommor. Holken vax- 

 lar betydligt till storlek efter st§,ndorten och biolog. forhallanden, men 

 formen p§. densamma bibehaller sig temligen oforiindrad. Den spar- 

 sama bekladnaden af ludd pa bladens undre sida lossnar liitt vid 

 beroring. 



Eikligast liar jag funnit denna form i Karkola kring Suivala, 

 der afven en mangd andra tillfalliga former forekomma, hvilka 

 narma sig densamma an till bladen an till blomstren. 



Den akta P. auriciilceformis^ sadan den finnes i Uppland, 

 ar tills dato annu icke antraffad i Finland, men star sannolikt 



o 



att uppdagas pa Aland, hvarest, ss. ofvan (sid. 57) redan anforts, 

 enahanda spada former af P. macrolepis forekomma som i Upp- 

 land; mellan dessa former och P. auricula star P. auriculcefor- 

 mis ej blott till sina kannetecken utan ar enligt all sannolikhet, 

 atminstone stallvis, ock en hybrid af desamma. Pa slottsbacken 

 vid Uppsala, der jag sommaren 1878 var i tillfalle att iakttaga 

 densamma i storre antal, npptrader den val med bibehallande af 

 enahanda habitus.^ men blomkorgarne och holkarne aro temligen 

 skiljaktiga och akenierna for det mesta belt och ballet sterila. 

 Hurudant forhallandet ar pa andra orter kanner jag icke och 

 vill for ofrigt ej heller nii vidlyftigare inga pa fragan; i forbi- 

 gaende ma blott uttalas den formodan att P. aiiriculceformis tro- 

 ligen afven npptrader som verklig blandart, enar den pa manga 

 stiillen i mellersta Sverige synes rikligen forekomma. Af vigt vore 

 att vinna utredning huruvida dess utbredningsomrade stracker sig 

 utofver namnde formers af P. macrolepis. Under angifne namn 

 torde for ofrigt ej heller i Sverige fullt identiska saker alltid 

 upptagas. 



') W. O. Focke, Die Pflanzen-Misclilinge, Berlin 1881, s. 507. 



