30 Acta Societatis pro Fauna et Flora Fennica II, n. 4. 



extremerna pa vanliga standorter erbjiida nagra hallpiuikter. Sa 

 utmarka sig de grofva och fina stolonerna latt fran hvarandra; 

 likasa de normalt hvita eller ofargade fran de starkare kolore- 

 rade (mest i rod- eller brunviolett, isynnerhet mot (3fra sidans 

 bas). Vidkommande indumentet, ar stjernluddet mest skiljaktigt; 

 pa stolonerna hos de egentliga Piloselllformia bildar det ett sam- 

 manhangande tiitt, hvitt ofverdrag; hos furcatae ar det vanligen 

 langt glesare, i foljd hvaraf stolonens farg m. m. tydligare kan 

 skonjas. Harvid liksom iifven i ofriga fall bor sjelffallet iakt- 

 tagas, att egenskaperna bestiimmas pa fullbildade stoloner eller 

 att jemforelsen gores mellan stoloner, som hunnit samma utveck- 

 lingsgrad; i iinga stadier ar luddet mer hoppackadt och den 

 haraf betingade hvita bekladnaden mer framstaende an i langre 

 framskridna tillstand. Smarre men i regeln som kannetecken 

 foga anvandbara egendomligheter erbjuda stolonerna annu med 

 hansyn till antal, konsistens och bladrikedom. 



Pa normala standorter aro de vanliga (heterophylla) stolo- 

 nerna enkla, da de befinnas ofvan jordytan; tranga de sig dere- 

 mot ned i marken eller mossa o. d. forgrenas de och blekna 

 hvarjemte bkden ersattas af hvitaktiga fjall, samt bli kortare, da 

 jorden ar af fastare art. I ofrigt underga desamma under afvi- 

 kande standortsforhallanden betvdande modifikationer; sa okas de 

 till antalet pa los, barare jord, der afven tjockleken och favg- 

 intensiteten tilltaga; i skugga bland gras och orter m. m. bli de 

 langre, slappare, finare, blekare, glesare bar- och luddbekladda 

 och den violetta eller brunaktiga fargen utplanas ofta belt och 

 ballet. Pa mager, fast, oppen och torr mark iitbilda de sig sva- 

 gare ; pa naringsrika platser, synnerligen pa los^ naken jord blir 

 utvecklingen synnerligen kraftig; de forgrena sig. bar starkt och 

 erhalla ofta ett hogst afvikande utseende; pa dylika lokaler an- 

 taga de afven latt form af flageller, d. v. s. sidobildningar, som 

 ej andas i en rosett utan sterilt eller i en utdragen blomstall- 

 ning och hvilka aro mer eller mindre uppatbojda och derfor utan 

 eller blott nedtill forsedda med birotter. 



Flageller aro sallsyntare pa vanliga standorter, men torde 

 under nyss angifna betingelser kunna framtriida hos alia former, 

 hvarom jag dock icke ager tillracklig erfarenhet; ej heller ar mig 

 bekant huruvida de typiskt skuUe forekomma hos nagon af vart 



