26 Acta Societatis pro Fauna et Flora Fennica II, n. 4. 



1-cephali; capitula speciosa, flores sulphurei, radiales infra rubro 

 vittati; folia deciimbentia, infra rarius utrinque pilis stellatis cana''\ 

 Till clenna sektion hanforas som arter: Pilos. officinarum Vaill. 

 (= vulgaris auctt.), P. Peleteriana auctt., P. Hoppeana Schiilt., 

 (P. vehUina Hegetschw.), P. macrantha Ten., P. argyrocoma (Fr.) 

 och P. Tenoreana Frol. (= H. pseudopilosella Ten.); de furcata 

 forraerna synas namnde forf. atminstone delvis anse for hybrider. 

 Nagra ar senare publicerade Nageli i amnet en efter verk- 

 lig vetenskaplig metod iitford undersokning *), som for kannedo- 

 men af hithorande former varit af stor betydelse och hvilken der- 

 for fortjenar att bar nagot utforligare refereras. Utredningen om- 

 fattar dock icke H. pilosella Fr. i dess helbet, utan afser nar- 

 mast att inom densamma naturligen begransa och indela en huf- 

 vudgrupp, som af honom benamnes Filoselliformia, motsvarande, 

 atminstone i det narmaste, Eupilosella Sz. fratr. och ej att for- 

 \/exlas med Piloselliformia Fr. Epicr. s. 142. Hufvudkanneteck- 

 nen for denna grupp finner forf. deri, att vaxten ar stengellos 

 (d. a. omedelbart vid basen forgrenad) samt att blomsterskaften 

 arc langa och '^rosettenstandige"', eller, annorlimda uttryckt, (de 

 enkla) blomsterskaften iitga fran bladvecken af den till en rosett 

 hopdragna stammen, nernligen pa den centrala plantan. Af an- 

 dra kannetecken som iitmarka gruppen ma annu anforas: stjern- 

 ludna stoloner, graaktigt grona blad, hvilka pa imdre sidan aro 

 hvita eller gra af stjernludd. Former med grenigt blomsterskaft 

 (egentl. agande kort stangel enl. Nageli) tillhora ofvergangsserien, 

 afven om kannetecknen i ofrigt vore lika; likasa aro att ditstal- 

 las alia de enblomstriga former, som i andra afseenden ofverens- 

 stamma med ofriga furcates ''''=). Till Piloselliformia bora alia of- 

 van iippraknade former, af hvilka de af forfatt. sjelf i natiiren 

 iindersokta goras till foremal for en detaljerad granskning, asyf- 

 tande att pa grund af forekomst- och iitbredningsforhallandena samt 

 nar- eller franvaron af ofvergangsformer narmare faststalla ifraga- 

 varande formers affinitet samt hvilka af dem aro att betraktas som 

 arter och hvilka som varieteter. I sednare afseendet blir resultatet 



*) Die Piloselliformia, Miinchen 1867. 



**) Antagligen afses t. ex. blagrona blad; narmare bestamningar om dessa 

 kannetecken saknas. 



