J. p. Norrlin, Anteckningav ofver Finlantls Piloselkc, I. 153 



subtomentosis sat dense glaridiiliferis squamis obscuris floccosis 

 dorso glanduloso apice fuscidulis; pedunculi saepiiis breves (3 — 5 

 mm.). Livolucra sat Immilia, basi obtuse rotundata, medio leniter 

 coustricta, nigricantia yel pliimbeo — sordide nigrescentia, floc- 

 cosa et glandulis apice obscure cerinis densis — confertis obtecta, 

 cpilosa. Squaime lineari-subulata), mediocres, parum 1. vix mar- 

 ginatte apice obtusula3 breviter denudataB. Calatludia sat parva 

 — submediocria pallide sulpliurea; ligulse marginales lacerata) 



vittata3. — Inv. /~^ , D. 18-20, Ach. 1.6—2., Pp. 4 mm. 



6.0 — 4.5 



Pilis brevissimis a prajcedentibus et involucris nigricantibus 

 dense glandulosis depilatis a sequentibus recedit; ceterum floscu- 

 lis pallide sulpbureis planta viva a fere omnibus vicinis digno- 

 scit ur. 



Modo e Tavastia austro-orientali (pluribi) et media (Korpi- 

 laliti frequenter) adhuc est cognita, locis subsabulosis planis vel 

 devexis minus aridis sparse crescens. — Sat serotina. 



Forhandenva,rande form, som utmilrker sig genom sin korta 

 harbekliidnad, morka starkt glandulusa holkar, belt Ijusa svafvel- 

 gula blomster (af nara pa samma farg som nagot dunklare P. 

 anricida), blagra starkt pruinerade blad, forekommer pa finare 

 sandjord eller jaslera invid odlingar och bar bittills antriiffats i 

 sydostra Tavastland pa foljande oa^ter: Koski vid Hyviineula, 

 Evo pa ett par stallen, Karkolll vid Suivala, Ilollola vid Upila 

 och Nygard (flerst.) samt i Asikkala mellan Rauvala ocb Kalkkis. 

 I Korpilaks (mellersta Tavastland) forekommer den allmant — 

 teml. allm. liings sandiga akerrenar och backar under akrar samt 

 angsbranter, vaxande spridd och endast pa gamla akerlindor upp- 

 triidande i nagot storre individantal. 



Foriindrar i temligen ringa grad utseende pa skiljaktiga lo- 

 kaler; pa barare eller losare jord bli bladen starkt tillspetsade 

 och vagbraddade, hvarjemte haren pa dem samt pa stangeln be- 

 tydligt tilltaga i langd. — Vid pressning gar den karakteristiska 

 bladfargen mer eller mindre forlorad; bladen borja da afven latt 

 skifta i morkt eller gulaktigt. — Blomknopparne aro fore ut- 

 sprickningen ungefilr af samma form som hos P. auricula', den 

 utblommade holken ater ar aggrund eller hellre bredt konisk, 

 nedtill starkt ansviild; holkfjiillen aro flata. Stoloner eller skaf- 



