6 Acta Societatis pro Fauna et Flora Fennica II, n. 7. 



skarmens (3fversi(la (aldrig pa deras iindersida) kunna vi finna sa- 

 dana, ehiiru endast fa och mycket spridda. Det for hela inflore- 

 scensen gemensamma skaftet ar nedanfor blomstallningen trindt, 

 mycket otydligt femkantigt, samt forsedt med talrika stomatalfalt 

 och sklerenchymknippor, inuti narmare ytan med typiskt 10 val 

 utvecklade karlknippor och i midten af samma losa cellvaf (marg) 

 som finnes inuti borstet, ehuru af relativt vida mindre tvarmatt. Mel- 

 Ian skarmen ager skaftet samma byggnad som nedanfor inflorescen- 

 sen, ehuru det har ar oregelbundet och kantigare, samt visar annu 

 svagare centrahuarg. (Hogeligen maste vi beklaga att det sak- 

 nats material for jamforelse af borstets bildning hos Unciniaj 

 ScJioenoxijihmm och Hemicarex.) 



Hela denna skildring bevisar till fullo att borstet hos Ca- 

 rex microglocliin ar en sekundiir axelgren (racJiilla), utgorande 

 centrum for en blomstallning, hvilken dock ar reduce rad till den 

 enda och stadse honliga basblomman genom att alia ofriga blom- 

 mor felslagit, Det utanfor sittande flasklika organet maste pa 

 grund haraf tydas sasom ett af tvanne '") sammanvuxna skarm bil- 

 dadt svepe, analogt med de tva axskarmen (ginmae; icke blom- 

 skarmen : pcdeae) hos grasen och at hvilket vi onska gifva be- 

 naraningen: notsvepe (involucrum utriciilare eller for korthe- 

 tens skull titriculus). Och anse vi derjamte att denna tolkning 

 bor, utan all fara for misstag, utstrackas afven till de ofriga, af 

 OSS dess varre icke undersokta, tre genera, hvilka aro sa nara 

 beslagtade med Gar ex. 



*) Att tva skUrm, och icke ett eusamt sadant, bilda nutsvepet framgar 

 deraf att dettas inynning for det mesta ar mer eller mindre tvatandad eller kort 

 tvilliippig, sallan deremot tvarhuggen. 



_^> 



ee- 



