110 Acta Societatls pro Fauna et Flora Fennica II, n. 4. 



In territoriis interioribus maxime est iiniformis, variationes 

 modo Isevissimas offerens, at versus limites occidentales et orien- 

 tales magis evadit reccdens. 



In Fennia centrali a Nylandia et Karelia aiistrali boreani 

 versus usque in Tavastiam mediam et Kareliam ladogensem (60 ^ 

 20'— 62°) progrediens. In Tavastia meridionali prata humida fre- 



qventer incolit. 



Ofvan intagne namn daterar sig fran ar 1876; i alia tidigare 

 -meddelanden gar vaxten under benamning af Hierac. suecicum; 

 sa i Bidr. s. o. Tav. flora, s. 129 och a ofvan citerade stalle i ^'Noti- 

 serna*'"'. Sistnamnde art ater upptages pa forra stiillet som H. 

 auricula var. majus, pa det sednare ?>om H, florihi(nchtm'Lm(\Qh. 

 et Auctt. Scand. Forst pa hosten 1875 bereddes mig genom Hr 

 Prof. Th. Fries tillfalle att fa kannedom om de i Herb. norm. XV 

 utdelade och i Epicrisis af Fries citerade exemplaren. Beskrif- 

 ningen pa //. suecicum, som slar temmeligen in pa narvarande 

 art jemte auktors egna bestamningar ha i forening med den hos 

 oss allmant gangse forestallningen om de finska Hieraciernas 

 sammanhorighet med de for Sverige och andra lander uppstalda 

 typerna astadkommit, att forhandenvarande form, som icke fore- 

 kommer i Sverige, kunnat sa lange hopblandas med den verkliga 

 E. suecicum, fran hvilken den sakerligen ar skild och med hvil- 

 ken den i lefvande tillstand ej heller gerna kan forvexlas. Bland 

 de kannetecken som utmarka P. ventricosa gentemot P. suecica 

 aro de fornamsta: storre, tjockare, fastare, kupiga, blekgra, star- 

 kare tandade blad af svagare blagron farg, grofre stangel, bre- 

 dare hoik med tvar has, bredare mer trubbiga holkfjall, konvexa 

 blomster af dunkel mindre ren (i citrongult skiftande) farg och 

 kortare kantblommor samt litet spadare, ofta nagot insankta sto- 

 loner; blomknopparne aro i toppen brandgula och nagot rod- 

 strimmade. — I det vasendtliga ofverensstammer den med P. fen- 

 nica, hvilken star narmare P. Kajanensis, medan P. ventricosa 

 tenderar mer at P. auricula eller liknande; de bilda bada mod 

 andra ord narstaende lankar i en och samma mellanserie. — 

 Stundom ar gransen svar att uppdraga mellan dessa arter, hvilka 

 ofta antraffas vaxande tillsammans. 



Inom sjelfva centralomradet varierar denna liksom alia an- 

 dra former nagot till indumentet, men i stort taget ar den myc- 



