50 Merikallio, Oulangan seudun ja Kaakkois-Kuolajarven linnusto. 



7. Ruticilla phoenicurus (L.). — Leppalintu. 



Leppaterttu, (leppaterttunen) myos leppakerttu, 

 leppaterkku (leppaterkkunen). — Paanimitys oli leppaterttu 

 (Sovajarvella leppaterttunen) jotapaitsi nimet leppakerttu (Tuuti- 

 kyla), leppaterkku ja leppaterkkunen ( Vuosnajarvi ) ' ) esiin- 

 tyivat. 



Leppalintu on yleinen tai jotenkin yleinen lintu kaikki- 

 alla. Esiintyy jokseenkin kaikissa metsaa kasvavissa pai- 

 koissa, ehka kuitenkin marimpia rameita valttaen ja oUen 

 jonkun verran kuivuutta suosiva. Kuivilla Calluna-Cladonia- 

 kankailla se on ehka parhaiten yleisen lintukoyhyyden takia 

 silmiinpistava; samoin se oli Nivajarven kallioseinamilla 

 runsautensa takia huomattava (jot. yleinen), Edelleen se 

 pesi jot. yleisena kaikissa kuusikoissa ja viljelysmailla. Poik- 

 keustapauksessa oli runsaus viela suurempi. 



Se pesi nahtavasti seka Hositunturin etta Pesioivan 

 subalpinisessa vyohykkeessa. Edellisessa tapasin 

 naet hatailevan eman, jalkimaisessa lentopoikuuden. 



Pesia: 



29/5, n. 20 m korkeassa, osittain palaneessa mannyssa, 

 2 m ylhaalla, harvassa mantymetsassa Paanajarvella (Wa- 

 senius). 



12/6, lahonneessa koivussa, sekametsassa (kuusta ja 

 koivua), 4 m maasta Sovajarvella (Wasenius). 



4/7, pesa, jonka poikaset juuri jattaneet, ontossa koi- 

 vussa mantymetsan laidassa (suota vasien) Kiekeroojalla. 

 Pesa melkein yksinomaan pyyn hoyhenista ja poron kar- 

 voista, joukossa vahan ruohonkorsia, sammalta ja naavaa. 

 Pesan alaosassa (naht. vanhemman pesan jate) oli taas mel- 

 kein yksinomaan valkeita hyohenia. 



Lentopoikuuksia tavatuksi olen merkinnyt: 4/7 (Kie- 

 kerooja), 6/7 (Oulanka, Savinalampi), 7/7 (s:n), 23/7 (Nouka- 

 jarvi), 25/7 (Vaha-Sieminki), 30/7 (Kutsa-Vuorijarvi), 2/8 

 (Suonimajarvi). 



Laulua sai yleisesti kuulla aina lahelle heinakuun puoli- 



') Wasenius mainitsee nin>eksi leppalinnun, (Finnila 1 e p p a- 

 k e r t u n). 



