Acta Societatis pro Fauna et Flora Fennica, 48, N:o 2. 7 



pean Auhti-jarven kautta Hosijarvelle ja -tunturille seka joku 

 vuosi sitten asutuksen saaneelle, entisesta kala- ja linturik- 

 kaudestaan kuululle Vuosnajarvelle. Tyllien (Aegialites hia- 

 ticula) ja leveanokkaisen tiivin (Limicola pygmaea) runsaasti 

 asuttama kuivattu Janisjarvi oli aarimmaisena kaantopis- 

 teena Hosijarven sivuretkelle. Paluutie kavi Vuosna- ja 

 Noukajokia seuraillen osittain veneella osittain jalkaisin 

 Noukajarville. Matkalla sivuutettiin Kuivajarvi, entinen jout- 

 senen pesapaikka ja nykyinen ruokailupaikka. Noukajarvet, 

 herna-asutuksen paapaikkoja maassamme, ja Kasijarvi kat- 

 kaistiin venhein heinak. 23 p:na. 



Heinak. 25 p:na alkoi jalkamatka Vuorijarvea kohti. 

 Kaarajarvi ja kuoUut, linnuton Isosieminki taivallettiin ven- 

 hein. Valtion hyvin porrastama polku halkoi edelleenkin 

 koskemattomia paksusammaleisia kuusimetsia, Kuusien jou- 

 kossa nakyi Isosiemingin luona jo joku mantykin, jota tur- 

 haan silma lahes parin viikon ajan oli etsinyt pelkkien kuusi- 

 metsien vaihteeksi. Kutsajoelle tultua muuttuivat maisemat 

 kokonaan.. Polku nousi jokiuomasta kanervajakalakankaille, 

 jotka olivat harvan nuoren mannyn vallassa (hakattua!). 26 

 p:na illalla aukeni Vuorikyla ohravainioineen silmiemme eteen, 

 suuren terva- ja raystaspaaskysparven halkoessa ilmaa edes- 

 takaisin kylan laidassa pitkin Vuorijokea. 



Vuorijarvi oli loppukesan retkeilyjen keskipiste. Ensi- 

 maisen sellaisen sai osakseen Kutsa ja Karjalan puolella 

 jyrkasti syvalta jokialangosta kohoava, uljas Pesioiva, jossa 

 karhu ruuanhakuretkellaan teki kanssamme laheista tutta- 

 vuutta. 



Toinen retki (1 — 4/8) kulki pohjoiseen Kurtin kylaan ja 

 sielta aina joutsenen asumapaikoille Pierumajarvelle saakka. 



Elok. 6 p:na kierreltiin Vuorijarvea ja 7 p:na suuntau- 

 tui matka, Vuorijarven jaaden lopullisesti selantaakse, ih- 

 meellisia vuoriperan halkeamia Pyhaa- ja Ruskeaakurua 

 seuraillen „Suomen helmelle", kapealle, vuonomaiselle, peili- 

 kirkkaalle Nivajarvelle. Erikoisen runsas ei sen linnusto 

 karujen luontosuhteiden vaikutuksesta voi olla, mutta aar- 

 teita lintujen tutkijalle olivat taalla, Ruskeankurun suussa, 



