54 Merikallio, Oulangan seudun ja Kaakkois-Kuolajarven linnusto. 



kaaksi, joka kulttuurin erikoisena suosijana viljelys- 

 maiden voittaessa alaa loytaa uusia mieluisia olopaikkoja 

 siirtyen niille joko ymparistosta tai etempaakin. Enwaldilta 

 on lintu ehka jaanyt huomaamatta. 



Laulua kuului kesakuun loppuun, viimeksi 30/6 (Juuma), 

 jonka jalkeen lintu heratti huomion puoleensa varoitusaanil- 

 laan. Lentopoikuuksia tapasin 20/7 (Vuosnajoki), 21/7 (Ja- 

 nisjarvi), 24/7 (Tuutikyla), 27/7 (Vuorijarvi), 3/7 (Alakurtti). 



10. Sylvia salicaria L. — Lehtokerttu. 



Taman etelaisen, kirjallisuudessamme (vrt. „Suomen 

 Luurankoiset" ja „Nordens Faglar") vain Oulun ja Kajaanin 

 seutuvilla maassamme tunnetun (paitsi Kuusamoa ja Pudas- 

 jarvea, joissa linnun tapasin vna 1912 ja 1913, Medd. 42, 

 s. 17) kerttulajin tapasin kahdessa kohdassa Oulangan alu- 

 eella. 21 pna kesak. oleskeli kaksi laulavaa koirasta Manty- 

 niemessa (Paanajarven itapaassa) lehtomaisella, nuorta pen- 

 sasmaista sekametsaa kasvavalla vaaranrinteella, ja 3 pna 

 heinak. tapasin jalleen ahkerasti laulavan koiraan Haara- 

 lammella (Kiutakonkaan ylapuolella Oulangalla) tiheissa 

 Salix- (etup. phylici folia) pensaikoissa tulvaniitylla. 



Onko ja missa maarin tamankin linnun loytyminen 

 taalla yhteydessa Oulangan laakson lamposuhteitten ja lin- 

 nun levenemisen kanssa Venajan-Karjalassa, jossa se on ta- 

 vattu pitkin Tshirkka-Kemin jokea aina Kemin kaupungissa 

 saakka, on selvittamatta, 



(Sylvia cinerea Lath. — Harmaakerttu.) 



Pudasjarvella, Aittojarvella tapasin 12/6 harmaankertun 

 (Yliop. Zool. Mus.) ulkopuolella tahan saakka tunnetun leve- 

 nemisalueensa. 



(Sylvia curruca (L.). — Hernekerttu.) 



Enwald on tavannut hernekertun 4/6, 1883 Kuusa- 

 mossa. 



